ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року   Справа № 902/869/25 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Тимошенко О.М. 
без виклику учасників справи
розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Погосян Анни про винесення додаткового рішення
за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Погосян Анни на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2025 у справі №902/869/25 (повний текст складено 23.10.2025)
за позовом: Виконувача обов`язків керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби
до: Фізичної особи-підприємця Погосян Анни
до: Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Антимонопольний комітет України
про визнання договору недійсним та стягнення 11 417 752,63 грн

ВСТАНОВИВ:
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погосян Анни на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2025 у справі №902/869/25 задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2025 у справі №902/869/25 скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у позові відмовлено. Стягнуто з Вінницької обласної прокуратури на користь Фізичної особи-підприємця Погосян Анни судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 209 153,15 грн.
28.04.2026 на адресу суду від представника Фізичної особи-підприємця Погосян Анни надійшла заява про винесення додаткового рішення (документ сформовано в системі Електронний суд 27.04.2026), в якій просить винести додаткове судове рішення, яким стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь Фізичної особи-підприємця Погосян Анни судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 104 869,00 грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника Фізичної особи-підприємця Погосян Анни про винесення додаткового рішення у справі №902/869/25. Запропоновано Вінницькій обласній прокуратурі не пізніше 5 днів з дня вручення цієї ухвали за наявності надати суду свої заперечення на заяву про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
06.05.2026 на адресу суду від Гайсинської окружної прокуратури надійшло заперечення на заяву представника відповідача - адвоката Слободянюка М.В. про винесення додаткового рішення у справі № 902/869/25.
Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Погосян Анни про винесення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та повідомити про надання відповідних доказів у визначені ГПК України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог ч. 8 ст. 129, ст. 221 ГПК України.
Колегія суддів вказує, що у апеляційній скарзі зазначено, що відповідач планує понести витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 104 896,00 грн. В апеляційні скарзі відповідач просить стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь фізичної особи - підприємця Погосян Анни понесені нею судові витрати.
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Крім того, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може також відступити від вказаного у частині четвертій статті 129 ГПК України загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зауважує, що 27.04.2026, протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у цій справі, представником Фізичної особи-підприємця Погосян Анни подано заяву про винесення додаткового рішення з додаванням відповідних доказів через систему Електронний суд. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2026 між Фізичною особою-підприємцем Погосян Анною (Клієнт) та Фізичною особою-підприємцем Слободянюком Миколою Володимировичем (Адвокат) укладено Договір №1 про надання правової допомоги.
Згідно з п. 1.1 Договору адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі щодо стягнення з ФОП Погосян Анни 11 417 752,63 грн і пов`язаних з цим питань, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені Договором. 
Відповідно до п. 3.1 Договору Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 (сорок) відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Згідно з п. 3.5 Договору у акті приймання - передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до вищевказаного відсотку прожиткового мінімуму.
Відповідно до п. 3.6 Договору у разі винесення судового рішення у справі на користь Клієнта весь гонорар сплачується Адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення у справі.
22.04.2026 адвокатом Слободянюком М.В. складено Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, №22/04/26/1ДОР від 22.04.2026 
Відповідно до Детального опису цей документ складений на підставі укладеного між фізичною особою підприємцем, адвокатом Слободянюком М.В. (далі - Адвокат) та і фізичною особою підприємцем Погосян Анна (надалі - Клієнт), з другої сторони, договору про надання правової допомоги № 1 від 13.01.2026 у справі щодо стягнення з ФОП Погосян Анни 11 417 752,63 грн і пов`язаних з цим питань, з метою обрахування гонорару за надання правової (правничої) допомоги у справі № 902/869/25 у Північно-західному апеляційному господарському суді за період з 13.01.2026 до 22.04.2026.
Вказаним описом передбачено:
- участь в судових засіданнях (згідно журналу судових засідань у матеріалах справи): 21.04.2026;
- під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (згідно матеріалів справи): 13.01.2026 - консультації і роз`яснення Клієнту з правових питань; 30.01.2026 - підготовка та направлення апеляційної скарги; 17.02.2026 - підготовка та направлення заяви про виконання ухвали суду; 02.03.2026 - підготовка та направлення клопотання про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції; 20.03.2026 - підготовка та направлення заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі; 20.03.2026 - підготовка та направлення письмових пояснень;
- під час ознайомлення з матеріалами справи (згідно матеріалів справи): 15.01.2026.
Гонорар у фіксованому розмірі за домовленістю сторін за надання правової (правничої) допомоги у Справі складає 104896,00 грн. 
22.04.2026 Фізична особа-підприємець, адвокат Слободянюк Микола Володимирович та Фізична особа-підприємець Погосян Анна підписали акт приймання - передачі наданих послуг № 1 від 22.04.2026.
Згідно з п. 1 Акту клієнт визнає, що договір про надання правової допомоги № 1, укладений між Сторонами 13.01.2026, далі - Договір, належним чином виконано Адвокатом з дати укладення договору по поточний час та Клієнт немає до Адвоката жодних претензій. Договір діє до підписання акту прийняття-передачі наданих послуг в цілому. 
Відповідно до п. 2 Акту гонорар за Договором за надання правової (правничої) допомоги у Справі №902/869/25 у Північно-західному апеляційному господарському суді у фіксованому розмірі складає 104896,00 грн. Гонорар підлягає сплаті Клієнтом Адвокату протягом п`яти днів з часу прийняття постанови Північно-західного апеляційного господарського суду у Справі № 902/869/25 від 21.04.2026. 
Крім того, представником відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано рахунок № 22/04/26/1 від 22.04.2026 на суму 104 896,00 грн, а також платіжну інструкцію №@2PL170865 від 27.04.2026 на суму 52 448,00 грн з призначенням платежу: "Сплата за правову (правничу) допомогу згідно рахунку № 22/04/26/1 від 22.04.2026, ФОП Погосян Анна".
Отже, представником відповідача, згідно з вимогами статей 74, 126 ГПК України, доведено обставини надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи №902/869/25 у суді апеляційної інстанції.
Суд враховує, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (подібний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Суд зазначає, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Як вказано вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У запереченні на заяву представника відповідача про винесення додаткового рішення у справі № 902/869/25 Гайсинська окружна прокуратура просить суд повністю відмовити представнику ФОП Погосян Анни у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій ФОП Погосян Анни через порушення нею, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час проведення закупівлі, яка проводилася Ладижинською міською радою. Зазначене унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства. Ураховуючи наведене, представником ФОП Погосян Анни безпідставно та необґрунтовано визначено розмір витрат на правничу допомогу, що не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним. З огляду на викладене, прошу відмовити у задоволенні заяви представника ФОП Погосян Анни через та, що розмір витрат на правничу допомогу є належним чином не обґрунтованими та не підтвердженими.
Тому, з огляду на викладене, враховуючи заперечення прокуратури та розумну необхідність судових витрат для цієї справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у суді апеляційної інстанції, беручи до уваги принципи пропорційності та співмірності, оцінюючи надані юридичні послуги та враховуючи заперечення відповідача, критерій розумної необхідності судових витрат для конкретної цієї справи, апеляційний господарський суд звертає увагу на таке.
Зі змісту відносин, що склалися між відповідачем та адвокатом Слободянюком М.В. вбачається, що ними був погоджений фіксований розмір гонорару в сумі 104 896,00 грн.
Водночас, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, судом встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу представника позивача безпідставно окремим пунктом включено витрати за послуги:
- консультації і роз`яснення Клієнту з правових питань.
Вказана послуга за змістом та характером правової допомоги охоплює та дублює послугу з підготовки апеляційної скарги.
При цьому, апеляційний господарський суд вказує, що категорія цієї справи не є специфічною чи особливо складною, не потребувала при складенні процесуальних документів опрацювання великої кількості нормативно-правових актів.
Крім того, значна частина апеляційної скарги складається із висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.
В той же час колегія суддів вважає, що виготовлення процесуальних документів (заяви про виконання ухвали суду, клопотання про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції, заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі) для представника відповідача не є документами значної складності та не потребує значної кількості часу для їх виготовлення. До того ж вказані документи не є значними за обсягом.
Апеляційний господарський суд, при наданні оцінки послугам з правничої допомоги також врахував, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
Враховуючи викладене в сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обсяг наданих ФОП Погосян Анні юридичних послуг та їх вартості, є обґрунтованим та підтвердженим в загальному розмірі 25 000,00 грн, і в такій сумі підлягають стягненню з Вінницької обласної прокуратури на користь Фізичної особи-підприємця Погосян Анни.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Погосян Анни про винесення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Вінницької обласної прокуратури (рахунок НОМЕР_1 , МФО 820172, код ЄДРПОУ 02909909, адреса: вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050) на користь Фізичної особи-підприємця Погосян Анни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
3. Господарському суду Вінницької області видати наказ на виконання цієї постанови.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" травня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Тимошенко О.М.