УХВАЛА

30 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 369/15791/23
провадження № 61-5693ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, голови Вишневої міської громади Дікова Іллі Валерійовича, виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Управління соціального захисту населення Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування і комунальним підприємством «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до комунального підприємства «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі - КП «Управління міським господарством»), голови Вишневої міської громади Дікова І. В., виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі - ВК Вишневої міської ради), Бучанської районної державної адміністрації Київської області (далі - Бучанська РДА), Управління соціального захисту населення Бучанської районної державної адміністрації Київської області (далі - УСЗН Бучанської РДА), Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська ОДА), Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування і комунальним підприємством «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі - КП «Благоустрій Крюківщини») та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 рокупозов ОСОБА_1 до КП «Управління міським господарством», голови Вишневої міської громади Дікова І .В., ВК Вишневої міської ради, Бучанської РДА, УСЗН Бучанської РДА, Київської ОДА, Кабінету Міністрів України, Мінсоцполітики, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування і КП «Благоустрій Крюківщини», зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Стягнуто з КП «Управління міським господарством» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з КП «Управління міським господарством» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. 

Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 року 
в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Управління міським господарством» про зобов`язання вчинити певні дії скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.
Зобов`язано КП «Управління міським господарством» здійснити перерахунок вартості житлово-комунальних послуг за весь період їх ненадання, надання 
не в повному обсязі та невідповідної якості згідно актів-претензій від 17 січня 
2019 року, 22 лютого 2020 року, 28 травня 2020 року, 10 червня 2020 року.
В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 року залишено без змін.
27 квітня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року (надійшла до суду 28 квітня 2026 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмовлених позовних вимог, передати в цій частині справу на новий судовий розгляд або ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст постанови отримано через підсистему «Електронний суд» 27 березня 2026 року, що підтверджено доказами.
Дослідивши клопотання представника заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявником процитовано статті 389, 411 ЦПК України, однак таке посилання є загальним та не відповідає вимогам ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи 
в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів 
в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення голові Вишневої міської громади 
Дікову І. В., Кабінету міністрів України копії цієї касаційної скарги заявник не надав.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 листопада 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Г. В. Коломієць