ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/2009/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 27 березня 2026 року (суддя Данилевський М.А.) в адміністративній справі №215/2009/26 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
встановити наявність компетенції (повноважень) Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради при отриманні 18.03.26р інформації про події 05.03.26р,06.03.26р.,07.03.26р,16.03.26р,17.03.26р викликів лікарів підприємства створюючи штучні перешкоди для негайної виписки рецептів на ліки за хронічними захворюваннями ОСОБА_2 , які у неї закінчилися, без її огляду, від якого вона відмовляється та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати провести службову перевірку дії посадових осіб зазначених в заяві і надати правову оцінку цим діям.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 27 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що переданий на вирішення суду спір не є публічно-правовим спором, який належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Такі висновки суд обгрунтував тим, що вимоги, які викладені в позовній заяві, стосуються приватного права на охорону здоров`я. Суд також звернув увагу на те, що вимоги заявлено до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради, який не є суб`єктом владних повноважень.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та роз`яснено позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а позов направити до суду за 
територіальною підсудністю згідно ч.8 ст.29 КАС України. 
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративного судочинства. Позивач вказує на те, що у спірному випадку відповідач здійснює владні управлінські функції, у зв`язку з чим до нього заявлено вимоги, які передбачені ст.5 КАС України.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін “суб`єкт владних повноважень” означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Тобто, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Отже, визначальним для вирішення питання щодо юрисдикції цього спору, є встановлення суті (змісту, характеру) спору.
У спірному випадку суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що предмет спору у цій справі стосується приватного права на охорону здоров`я, тобто особистих немайнових цивільних прав. Зміст заяви (запиту) позивача від 18.03.20264 щодо якої (якого) і заявлено вимоги про неправомірність розгляду, стосується надання медичної допомоги ОСОБА_2 .
Таким чином, з огляду на суть (зміст, характер) спору, який передано на вирішення суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.
При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу і на те, що Комунальне некомерційне підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради, яке зареєстровано в установленому порядку як юридична особа, за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, отже, є закладом охорони здоров`я і не здійснює владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 27 березня 2026 року в адміністративній справі №215/2009/26 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 29.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров