ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/1733/25 пров. № А/857/30983/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Хобор Р.Б.,
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року, прийняте суддею Чуприною О.В. у місті Івано-Франківську, в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у справі № 300/1733/25 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька Кераміка» до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №115-ДПС від 18.12.2024, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 115-ДПС від 18.12.2024 (надалі по тексту також – оскаржена постанова, спірна постанова, постанова від 18.12.2024).
30 червня 2025 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задоволив повністю.
Визнав протиправною та скасував постанову Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 115-ДПС від 18.12.2024.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (ідентифікаційний код юридичної особи 44840602) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька Кераміка» (ідентифікаційний код юридичної особи 35694507) сплачений судовий збір в розмірі 3 600,00 гривень (три тисячі шістсот гривень нуль копійок).
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що актом перевірки Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024 засвідчується, що 24.10.2024 на території цегельного заводу, належного ТзОВ «Галицька Кераміка», працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконували роботу, пов`язану з технологічним процесом виробництва цегли, при цьому інформація щодо оформлення позивачем трудових відносин з вказаними особами відсутня, а повідомлення про прийняття таких на роботу на подавалися. У контексті цивільно-правових договорів, укладених із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Південно-Західне МУ ДСПП акцентує увагу на тому, що такі не містять деталізованого предмету договору, а також визначеного конкретного обсягу робіт, більше того, визначені в такому роботи, як «складання цегли, вивантаження цегли» пов`язані з основною діяльністю товариства за КВЕД 23.32 «Виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини». Зазначає, про наявність у вказаних договорах істотних ознак трудових відносин. Окрім того, на переконання відповідача, акти прийому виконаних робіт ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в межах яких здійснено посилання на цивільно-правові договори, містять суперечливі відомості. Також позивачем подано повідомлення про прийняття на роботу стосовно вказаних осіб після складення акту перевірки, а долучені останнім до адміністративного позову звітні відомості та розрахунки за 4 квартал 2024 року містять дані, котрі вказують про прийняття на роботу не за цивільно-правовим договором.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що посадові особи Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області у період з 24.10.2024 по 01.11.2024, на підставі наказу від 24.10.2024 № 3178-п (а.с.143) та направлень на перевірку від 24.10.2024 № 5941, № 5942, № 5943, № 5944 (а.с.144-147) провели фактичну перевірку господарської одиниці «цегельний завод», розташованого за адресою: с. Комарів, Галицький район, що належить суб`єкту господарської діяльності товариству з обмеженою відповідальністю «Галицька Кераміка».
При здійсненні перевірки посадові особи Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області встановили порушення статей 21-24 Кодексу законів про працю України.
Виявлені порушення стосувалися наступних обставин використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме відсутність трудового договору між товариством та працівниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Після завершення перевірки, 01.11.2024 посадові особи Головного управління ДПС в області склали акт (довідку) № 20024/09/03/РРО/ НОМЕР_1 (надалі по тексту також – акт, акт перевірки) (а.с.148-151).
Спірна перевірка проводилася у присутності ОСОБА_4 (посада не зазначена), ОСОБА_1 (робочий), ОСОБА_3 (робочий), ОСОБА_2 (робочий), ОСОБА_5 (бухгалтер), про що зроблено відповідний запис в акті перевірки. Графа акту про наявність зауважень містить відмітку з власноруч проставленим підписом про відсутність останніх.
Окрім того, матеріали справи містять пояснення ОСОБА_4 (а.с.152), ОСОБА_6 від 24.10.2024 (а.с.153-154), ОСОБА_1 (а.с.155), а також вимогу про надання документів, а саме трудових угод з працівниками та документів, що засвідчують особи (копії), з вказівкою надати такі до 25.10.2024 о 11 год. 00 хв. за місцем здійснення перевірки або у приміщення податкового органу із зазначенням адреси (а.с.156) Така вимога отримана 24.10.2024 ОСОБА_4 , про що свідчать наявність відповідних відміток.
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області супровідним листом № 13920/5/09-19-07-06-24 від 01.11.2024 скерувало матеріали фактичної перевірки ТзОВ «Галицька Кераміка» від 01.11.2024 до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для вжиття відповідних заходів в межах компетенції. Такі матеріали надійшли до Управління 12.11.2024 та зареєстровані за вхідним № 8111/П3/1-24, згідно з відбитком штампу на супровідному листі Головного управління ДПС в області (а.с.9).
Управління листом № П3/3/7090-24 від 13.11.2024, скерованим на адресу ТзОВ «Галицька Кераміка», повідомило товариство про початок 12.11.2024 адміністративного провадження щодо накладення штрафу, передбаченого частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за актом ДПС № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024 відносно позивача за порушення вимог законодавства з питань праці. В межах такого товариству також запропоновано надати письмові пояснення та/або заперечення разом із підтверджуючими доказами до 09.12.2024 (зворотній бік а.с.112 – а.с.113).
Окрім цього, Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці надіслало позивачу запрошення на розгляд справи про накладення штрафу, який відбудеться 11.12.2024 об 11 год. 20 хв. за зазначеною у такому адресою листом № П3/3/7088-24 від 13.11.2024 (а.с.114).
Вказані лист та запрошення 13.11.2024 поштовим відправленням № 7601800275260 через національного поштового оператора АТ «Укрпошта» направлена Управлінням на адресу позивача, про що свідчить фіскальний чек про оплату послуг № 405 (зворотній бік а.с.114), та вручено останньому 03.12.2024, згідно з відомостями із виписки з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» «трекінг» (відстеження) (а.с.115).
Надалі Управління скеровало ТзОВ «Галицька Кераміка» нове запрошення на розгляд справи, перенесене на 18.12.2024 о 14 год. 20 хв. за зазначеною у такому адресою, листом № П3/1/7664-24 від 06.12.2024 (зворотній бік а.с.115).
Вказане запрошення 06.12.2024 поштовим відправленням № 7601800218798 через національного поштового оператора АТ «Укрпошта» направлено Управлінням на адресу позивача, про що свідчить фіскальний чек про оплату послуг № 160 (а.с.116), та вручено останньому 19.12.2024, згідно з відомостями із виписки з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» «трекінг» (відстеження) (зворотній бік а.с.116).
За змістом долученого протоколу слухання справи, Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці провело розгляд справи щодо винесення постанови за актом ДПС № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024 18.12.2024 о 14 год. 20 хв, за адресою вул. Франка, 4, м. Івано-Франківськ у складі посадових осіб Управління. З приводу змісту клопотань, пояснень та зауважень учасників адміністративного провадження зазначено, що на розгляд справи представник ТзОВ «Галицька Кераміка» не з`явився, пояснень чи заперечень останні не подавали (а.с.117).
За наслідком розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024, за порушення законодавства про працю, а саме вимог статей 21-24 КЗпП України, відповідачем на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України прийнято оскаржену постанову № 115-ДПС від 18.12.2024 про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька Кераміка» у розмірі 240 000,00 гривень (а.с.8).
Вказану постанова 20.01.2025 поштовим відправленням № 7601800415178 через національного поштового оператора АТ «Укрпошта» Управління направило на адресу позивача, про що свідчить фіскальний чек про оплату послуг № 271 (а.с.119).
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Предмет адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульований положеннями Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також – КЗпП, Кодекс), Податковим кодексом України (надалі по тексту також – ПК України, Кодекс), «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (надалі по тексту також – Порядок № 509).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункти 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що на відміну від всіх інших передбачених законом перевірок, саме фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.
Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме – він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи – платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці – адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Системний аналіз зазначених вище положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку про виникнення права у посадових осіб податкового органу розпочати проведення фактичної перевірки за наявності хоча б однієї з підстав для їх проведення, визначених у відповідному наказі, а також за умови пред`явлення або надіслання, у випадках передбачених Кодексом, відповідних документів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Поєднання визначених Податковим кодексом України підстав, як передумов проведення фактичної перевірки слугувала предметом дослідження Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі № 240/7330/18, зокрема, виснувано про можливість проведення такої у випадку дотримання наступних умов: повинна бути наявною одна з визначених підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки; підставою для проведення перевірки повинно бути рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом (процесуальна підстава); копія вказаного рішення має вручатися платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (процедурна підстава).
Суд першої інстанції зі змісту наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 3178-п від 24.10.2024 (а.с.143) встановив, що підставами для призначення спірної перевірки контролюючий орган визначив підпункти 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у відповідності до яких фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформував висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.
У зазначеній постанові суду Судова палата також акцентувала увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 31.07.2024 у справі № 821/789/18 вказує, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
У цій адміністративній справі в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункти 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правові підстави).
Так, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації – «яка свідчить про можливі порушення» – дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме – наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23.
В межах вищезгаданої постанови з метою забезпечення єдиного підходу до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок, Верховним Судом сформульовано наступний правовий висновок: «У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.
У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним».
Разом із тим, у постанові від 21.06.2024 у справі № 420/16308/22 Верховний Суд висловив позицію, що наведення у наказі як предмета перевірки тієї сфери, для перевірки якої реальних підстав не існувало, не дає приводу для визнання протиправними всіх наслідків перевірки, якщо за її результатами встановлено правопорушення у сфері, для перевірки якої існувала фактична підстава і ця підстава, поряд з іншими, знайшла своє відображення у предметі перевірки відповідно до наказу.
Водночас, беручи до врахування також висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.
Фактичною підставою для призначення перевірки податковий орган визначив інформацію, яка міститься у листі Галицької міської ради Івано-Франківської області № 02.1-17/1876 від 10.10.2024 (а.с.141-142), а саме: «Комісією з питань благоустрою Галицької міської ради 10 жовтня 2024 року, за участю дільничного офіцера поліції відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції в Івано-Франківській області, було відвідано з метою розгляду звернення суб`єкт господарювання в селі Комарів, а саме ТзОВ «АБС Пластик».
ТзОВ «АБС Пластик» (інд. код. 33645751), здійснює господарську діяльність на території громади в селі Комарів, керівник Дякун Михайло Іванович (засновник і власник ОСОБА_7 ), вид діяльності 23.32 – виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини. Зареєстроване підприємство в м. Івано-Франківськ, по вулиці Тролейбусна 1/52.
При відвідуванні даного підприємства працівники Галицької міської ради візуально встановили, що га підприємсті працювало приблизно 15-20 працівників, які виготовляли сирець цегли, проводили загрузку печі для випалювання цегли, розгружали готову продукцію та загружали на автотранспорт для відправки. При розмові з працівниками було встановлено, що більшість з них працює на даному підприємстві з квітня-травня 2024 року (коли було розпочато сезон виробництва цегли) та працюють без укладених трудових договорів, або не знають про їх укладення […].»
За змістом наказу про проведення фактичної перевірки № 3178-п від 24.10.2024 (а.с.143), з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, наказано посадовим особам Головного управління ДПС в Івано-Франківській області «провести фактичну перевірку цегельного заводу за адресою с. Комарів, Галицького району, з 24.10.2024 року».
Після завершення перевірки, 01.11.2024 посадові особи Головного управління ДПС в області склали акт (довідку) № 20024/09/03/РРО/35694507 (а.с.148-151), у пункті 1.2 якого вказали про проведену перевірку господарської одиниці «цегельний завод», розташованого за адресою «с. Комарів, Галицький район», належному суб`єкту господарської діяльності «ТзОВ «Галицька Кераміка» (код за ЄДРПОУ 35694507), адреса державної реєстрації суб`єкта господарської діяльності «с. Мединя, вул.Галицька, 31Є».
Надалі, оформлені матеріали перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області скерувало до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для вжиття відповідних заходів в межах компетенції супровідним листом № 13920/5/09-19-07-06-24 від 01.11.2024 (а.с.9).
За наслідком розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024, за порушення законодавства про працю, а саме вимог статей 21-24 Кодексу законів про працю України, відповідачем на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України прийнято оскаржену постанову № 115-ДПС від 18.12.2024 про накладення штрафу на ТзОВ «Галицька Кераміка» у розмірі 240 000,00 гривень (а.с.8).
Виходячи з наведених фактичних обставин, а також вимог податкового законодавства, котрі врегульовують процедурні питання проведення фактичної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.
Розглядаючи лист Галицької міської ради Івано-Франківської області № 02.1-17/1876 від 10.10.2024, як джерело інформації, яка могла свідчити про можливі порушення платником податків законодавства (зокрема, щодо відсутності офіційного оформлення трудових відносин з працівниками), така, в розумінні застосованої у наказі № 3178-п від 24.10.2024 підстави, а саме підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, слугувала фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки й надала право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки.
Разом із тим, колегія суддів зауважує, що відомості у вказаному листі стосувалися суб`єкта господарювання ТзОВ «АБС Пластик» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 33645751), проте як і акт перевірки від 01.11.2024, так і оскаржена постанова № 115-ДПС від 18.12.2024 вказують про проведення фактичної перевірки, оформлення її результатів та накладення штрафу саме щодо ТзОВ «Галицька Кераміка» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 35694507).
У розумінні вимог пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію.
У спірному випадку, на засвідчення існування фактичної підстави для проведення перевірки, третя особа до матеріалів адміністративної справи долучила лист Галицької міської ради Івано-Франківської області № 02.1-17/1876 від 10.10.2024 (а.с.141-142).
Водночас будь-яких інших джерел отримання інформації, яка стосується саме ТзОВ «Галицька Кераміка», ГУ ДПС в Івано-Франківській області не наведено та документального оформлення таких не надано. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про про відсутність вищевказаних доказів, станом на дату призначення фактичної перевірки позивача.
Як визначено пунктом 81.1 стаття 81 Податкового кодексу України, до обов`язкових реквізитів наказу про проведення перевірки віднесено: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи – платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці – адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
За змістом наказу про проведення фактичної перевірки № 3178-п від 24.10.2024 (а.с.143), з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, наказано посадовим особам Головного управління ДПС в Івано-Франківській області «провести фактичну перевірку цегельного заводу за адресою с. Комарів, Галицького району, з 24.10.2024 року».
З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що за наявності у контролюючого органу достатніх відомостей, отриманих із листа Галицької міської ради Івано-Франківської області № 02.1-17/1876 від 10.10.2024 (а.с.141-142), зокрема в частині найменування та реквізитів суб`єкта, який перевіряється, останнім допущено порушення пункту 81.1 статті 81 ПК України в частині відображення у наказі про проведення перевірки обов`язкових реквізитів такого, що призвело до неналежної ідентифікації суб`єкта перевірки.
На переконання колегія суддів, наказ про проведення перевірки мав би чітко визначати платника податків, щодо якого здійснюється перевірка. У даному випадку, невідповідність формалізованих підстав для проведення перевірки у наказі фактичному об`єкту перевірки є грубим недоліком в оформленні рішення про проведення перевірки.
Крім того, апеляційний суд не здобув доказів того, що саме відсутність зазначення у наказі № 3178-п від 24.10.2024 конкретного найменування суб`єкта господарювання, ідентифікаційного коду юридичної особи (коду ЄДРПОУ) та адреси державної реєстрації такого, слугувала дійсною причиною проведення за зазначеною в наказі адресою фактичної перевірки не ТзОВ «АБС Пластик» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 33645751), щодо якого на адресу ГУ ДПС в області надійшла інформація про ймовірну відсутність офіційного оформлення трудових відносин з працівниками, а ТзОВ «Галицька Кераміка» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 35694507).
Перевіряючи питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, а також дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою, колегія суддів повторно наголошує, що лист Галицької міської ради Івано-Франківської області № 02.1-17/1876 від 10.10.2024 стосувався суб`єкта господарювання ТзОВ «АБС Пластик» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 33645751), проте як і акт перевірки від 01.11.2024, так і оскаржена постанова № 115-ДПС від 18.12.2024 вказують про проведення фактичної перевірки, оформлення її результатів та накладення штрафу саме щодо ТзОВ «Галицька Кераміка» (ідентифікаційний код юридичної особи, код ЄДРПОУ 35694507).
Суд першої інстанції встановив, що, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.169-170), ТзОВ «АБС Пластик» зареєстроване 09.09.2005, місцезнаходженням визначено вул. Тролейбусна, буд. 1, кв. 52, м. Івано-Франківськ, основним видом діяльності за КВЕД є 08.12 «Добування піску, гравію, глин і каоліну». У свою чергу, стосовно ТзОВ «Галицька Кераміка», зареєстрованого 19.06.2008, місцезнаходженням такого є вул. Галицька, буд. 31Є, село Мединя, Галицький район, Івано-Франківська область, основним видом діяльності за КВЕД є 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням».
Спільним у обох суб`єктів господарювання є код економічної діяльності 23.32 «Виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини», проте вказана обставина не є достатньою підставою для їх ототожнення й, більше того, для проведення перевірки одного суб`єкта на підставі інформації, що стосується іншого.
Так, за наявності у контролюючого органу безпосереднього права на проведення перевірки ТзОВ «АБС Пластик» за наслідком отримання від органу місцевого самоврядування інформації, котра є передумовою для здійснення податкового контролю, натомість ГУ ДПС в Івано-Франківській області призначело та провело фактичну перевірку щодо ТзОВ «Галицька Кераміка» на підставі інформації, що стосувалась іншого суб`єкта господарювання.
З наведеного слідує, що фактична перевірка позивача відбулася без наявності щодо цього конкретного суб`єкта фактичних та правових підстав, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, що виключає правомірність призначення, проведення та оформлення результатів такої.
Колегія суддів також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
У спірному випадку, судом першої інстанції встановлено, що наказ про проведення фактичної перевірки № 3178-п від 24.10.2024 був виданий за відсутності фактичних та, відповідно, правових підстав щодо ТзОВ «Галицька Кераміка», а також містив істотні помилки в оформленні щодо ідентифікації об`єкта перевірки, внаслідок чого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і подальшому проведенні перевірки.
Так, згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
У свою чергу, протиправність наказу про проведення перевірки автоматично тягне за собою недопустимість акта перевірки № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024, складеного за її результатами, як доказу на підтвердження наявності обставин порушення позивачем вимог трудового законодавства.
За наслідком розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 20024/09/03/РРО/35694507 від 01.11.2024, за порушення законодавства про працю, а саме вимог статей 21-24 Кодексу законів про працю України, відповідач на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України прийняв оскаржену постанову № 115-ДПС від 18.12.2024 про накладення штрафу на ТзОВ «Галицька Кераміка» у розмірі 240 000,00 гривень (а.с.8).
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» встановлений «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (надалі по тексту також – Порядок № 509).
Як встановлено абзацом 1 пункту 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім – сьомим цього пункту) (надалі по тексту також – уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю (абзац 7 пункту 2 Порядку № 509).
Пунктом 4 Порядку № 509 встановлено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Недотримання третьою особою передбачених законом процедур під час здійснення контрольних заходів свідчить про недопустимість отриманих доказів і, відповідно, про відсутність належних правових підстав для застосування Управлінням фінансових санкцій до ТзОВ «Галицька Кераміка».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки постанову Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 115-ДПС від 18.12.2024 винесено на підставі акту перевірки, який був складений із порушенням встановленого порядку проведення перевірок, передбаченого податковим законодавством, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та фактично відобразилося у відсутності фактичних та правових підстав у призначенні такої перевірки, оскаржена постанова, якою на ТзОВ «Галицька Кераміка» накладено штраф у розмірі 240 000,00 гривень, є протиправною й відтак підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судом першої інстанції не встановив, та матеріалами адміністративної справи не підтверджено дотримання належної процедури здійснення податковим органом покладених на них повноважень у частині призначення та проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька Кераміка», що виключає правомірність застосування до позивача постанови Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № 115-ДПС від 18.12.2024 про накладення штрафу, заснованої на результатах такої перевірки.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 300/1733/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель