СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/12520/26
пр. № 1-кп/759/1321/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026100080000396 від 13.02.2026 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 13 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 07.06.2024 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст.128; ч. 4 ст.185; ч 1 ст. 70 КК України покарання на у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строк 2 (два) роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений- ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5 , інші учасники: потерпілі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2025 ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, зарахований до списків особового складу, перебуває на посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 13 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони, у військовому званні молодший сержант.
Під час проходження військової служби ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 11, 49, 56 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, під час перебування поза розташуванням військової частини, поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Однак, усупереч наведених норм 12.02.2026 у вечірній час доби у громадському місці на тротуарі по вул. Я. Коласа у м. Києві, на перехресті з вул. Д. Чижевського, між ОСОБА_3 та раніше незнайомим йому ОСОБА_7 біля входу у магазин «АТБ», що за алресою м. Київ, вул. Я.Коласа, 1/3, де проводив дозвілля та вживав алкогольні напої, мала місце нетривала розмова, яка не супроводжувалась конфліктом чи будь-якими обставинами, що могли б об`єктивно зумовити подальше застосування насильства, після чого вони розійшлись. 
Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи на тротуарі по вул. Я. Коласа у м. Києві на перехресті з вул. Д.Чижевського, очікував дозволяючого сигналу світлофора, не вчиняючи жодних дій, спрямованих на провокування конфлікту.
У цей час ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у громадському місці, усвідомлюючи відкритий та публічний характер своїх дій, діючи без будь-якого значного приводу, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм поведінки, підійшов до ОСОБА_7 та, використовуючи предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, раптово наніс останньому один удар у ділянку шиї, чим спричинив непроникаючу колото-різану рану шиї.
Після цього ОСОБА_3 залишив місце події, ігноруючи присутність сторонніх осіб та стан потерпілого, чим підкреслив демонстративний характер своїх дій та свою зневагу до суспільства.
При цьому характер дій ОСОБА_3 , їх раптовість, безпідставність, вчинення у громадському місці у присутності сторонніх осіб, використання предмета як знаряддя насильства, а також відсутність будь-якого істотного особистого конфлікту з потерпілим свідчать про те, що вони були зумовлені саме мотивами явної неповаги до суспільства, а не особистими неприязними відносинами.
Крім цього, ОСОБА_3 близько 22.20 год. 12.02.2026 перебував на вул. Я.Коласа у м. Києві, де зустрів раніше незнайому ОСОБА_6 , якій у ході нетривалого спілкування запропонував провести її до місця проживання, на що остання погодилась.
Надалі, прибувши до місця проживання ОСОБА_6 , а саме: до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , який є місцем загального користування та доступний для інших мешканців будинку і сторонніх осіб, між ними відбулась нетривала розмова, під час якої ОСОБА_3 висловив прохання залишитися у неї на ночівлю, на що отримав відмову.
Вказана відмова не супроводжувалась будь-яким конфліктом чи протиправною поведінкою з боку ОСОБА_6 та за своїм змістом не могла об`єктивно зумовити застосування насильства.
Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати у вказаному під`їзді як у громадському місці, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, їх очевидність для сторонніх осіб, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, демонструючи зухвалість та явну неповагу до суспільства, діючи без будь-якого значного приводу, вирішив вчинити хуліганську дії.
Так, 12.02.2026 близько 22.25 год., перебуваючи на першому поверсі вказаного під`їзду, ОСОБА_3 дістав із зовнішньої кишені своєї куртки предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предмет, що має колото-ріжучі властивості, який приніс із собою на місце події, а саме розкладний ніж, після чого, перебуваючи від ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, раптово, без попередження та без будь-якого істотного приводу, наніс один удар у ділянку обличчя, чим спричинив наскрізну різану рану лівої щічної ділянки та різану рану щелепно-язикового жолобка зліва.
Своїми діями ОСОБА_3 проявив особливу зухвалість яка виразилась у раптовому застосуванні предмета, здатного заподіяти тілесні ушкодження, у місці загального користування, без наявності будь-якого значного приводу, що свідчить про демонстративну зневагу до суспільства та встановлених правил поведінки.
Після вчинення вказаних дій ОСОБА_3 не надав потерпілій жодної допомоги та з місця події втік, однак у подальшому був затриманий працівниками поліції.
При цьому характер дій ОСОБА_3 , їх раптовість, безпідставність, явна непропорційність незначному приводу, вчинення у місці загального користування, використання предмета як знаряддя насильства, а також демонстративна поведінка після вчинення правопорушення свідчать про те, що вони були зумовлені саме мотивами явної неповаги до суспільства, а не особистими неприязними відносинами з потерпілою.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. При цьому суду показав, що 12.02.2026 перебував у нетверезому стані, з потерпілими раніше не був знайомий, однак вчинив дії за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та бажає продовжити військову службу. 
Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст.296 КК України вірна, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив злочин у період іспитового строку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, осудний, є військовослужбовцем. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 4 ст. 294 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. 
Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту ним частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.06.2024.
Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 33 309,81грн.
Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.03.2024 та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 12.02.2026.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 33 309 ( тридцять три тисячі триста дев`ять) грн. 81 коп. на користь держави. 
Речові докази по справі, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві ( квитанція №6314) - мобільний телефон "Iphone" синього кольору, курточку - повернути ОСОБА_3 ; ніж чорного кольору, металевий вибір - знищити. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії вироку. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1