Єдиний унікальний номер 728/3367/25 
Номер провадження 2/728/178/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,

а також
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача (в режимі відеоконференції) – адвоката Осьмака А.В.,
відповідача – не з`явився,
представника відповідача (в режимі відеоконференції) – адвоката Луценка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмачі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) про стягнення невиплачених при звільненні сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.
1. До Бахмацького районного суду (далі також – Суд) 22.12.2025 звернулася ОСОБА_1 (далі також – Позивач), з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (далі також – Відповідач, АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”), за змістом якого Позивач просить стягнути невиплачені при звільненні одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків в сумі 27 070,47 грн; матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 і 2024 роки в сумі 34 272,00 грн; грошову винагороду з нагоди ювілею (60 років) в сумі 6 845,00 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 53 844,70 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
2. Ухвалою Суду від 23.12.2025 № 728/3367/25 позовну заяву було залишено без руху на підставі відповідних положень статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), а саме у зв`язку несплатою судового збору й надано Позивачу п`ятиденний строк з дня вручення їй цієї ухвали для усунення недоліків.
3. Ухвалою Суду від 15.01.2026 № 728/3367/25, у зв`язку з усуненням Позивачем виявлених недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 03.02.2026 о 10 год 00 хв у приміщенні Суду.
4. Водночас від представника Позивача адвоката Луценка 02.02.2026 через систему ЄСІТС “Електронний суд” направлено до Суду відзив на позов в якому останній просить надати Відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов та відкрити представнику Відповідача доступ до матеріалів справи. 
5. Ухвалою Суду від 03.02.2026 №728/3367/26 задоволено частково клопотання представника Відповідача, адвоката Луценка С.А. й продовжено Відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву на десять днів з 02.02.2026 , тобто – до 10.02.2026 й задоволено клопотання представника Позивача, адвоката Осьмака А.В. й відкладено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 17 березня 2026 року.
6. Також у судовому засіданні з розгляду справи по суті 17.03.2026 Суд, перейшовши до стадії ухвалення рішення, на підставі відповідних положень абзацу другого частини першої статті 244 ЦПК України вирішив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення 27.03.2026 о 09 год 00 хв.

ІІ. Позиції учасників справи.
7. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що працювала на посаді прибиральника виробничих приміщень у виробничому підрозділі “Пасажирське вагонне депо станції Бахмач” філії “Пасажирська компанія”, який є одним з підрозділів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” 13 років 08 місяців 23 дні, звідки звільнилася 04.10.2024 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (також далі – КЗпП України), що підтверджується наказом від 04.10.2024 № 78/ос.
8. Також вказував, що роботодавцем не були дотримані вимоги статті 116 КЗпП України та з нею не проведено остаточного розрахунку у день її звільнення, а саме 04.10.2024, як того вимагає чинне в Україні трудове законодавство, не були виплачені належні та гарантовані до виплати кошти відповідно до норм діючого у виробничому підрозділі “Пасажирське вагонне депо станції Бахмач” філії “Пасажирська компанія”, колективного договору, зокрема: одноразова матеріальна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітків; грошова винагорода в розмірі посадового окладу з нагоди ювілею (60 років); матеріальна допомога на оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки.
9. Зазначила, що між адміністрацією виробничих приміщень у виробничому підрозділі “Пасажирське вагонне депо станції Бахмач” Державного територіально-галузевого обєднання “Південно-Західна залізниця”, та профспілковим комітетом укладено Колективний договір (далі також – Колективний договір), який діє по теперішній час. Положеннями Колективного договору закріплені соціальні гарантії та пільги як для працюючих працівників, так і тих, хто звільняється з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, що передбачено статтею 18 КЗпП України.
10. Так, відповідно до пункту 7.13 Колективного договору встановлено, що при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію виплачується одноразова матеріальна допомога в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті від 10 до 15 років в розмірі 3 середньомісячних заробітків.
11. Пунктом 3.15 Колективного договору передбачено, що адміністрація зобов`язувался у разі виходу у щорічну відпустку виплачувати працівникам підрозділу матеріальну допомогу в розмірі посадового окладу. Так працюючи прибиральником виробничих приміщень у пасажирському вагонному депо станції Бахмач у 2022 році при виході у відпустку згідно наказу від 17.06.2022 № 463/6 мала бути виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 2 684,00 грн, при виході в 2023 році згідно наказу від 16.08.2023 № 721/В в розмірі 2 684,00 грн, а також при виході в 2024 році в розмірі 2 684,00 грн.
Так загальна сума матеріальної допомоги на оздоровлення, що не була виплачена в день звільнення Позивача відповідно до пункта 3.15 Колективного договору за 2022, 2023 та 2024 роки становить 34 272,00 грн.
12. Пунктом 3.11 Колективного договору передбачено, що адміністрація зобов`язується з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку, у тому числі на пільгових умова, виплачувати грошову допомогу в розмірі посадового окладу(місячної тарифної ставки) й становить 6 845,00 грн.
13. Позивач зазначає, що має стаж роботи на залізничному транспорті на день звільнення повних 13 років 08 місяців 23 дні, а це означає, що роботодавець у день звільнення мав їй виплатити гарантовані колективним договором основну матеріальну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків, що становить 27 070,47 грн, грошову винагороду до ювілейної дати, яку мали виплатити в розмірі 6 845,00 грн та матеріальні допомоги на оздоровлення у розмірі одного середньомісячного заробітку за 2022, 2023 та 2024 роки, що дорівнює 34 272,00 грн, згідно з долученою до матеріалів справи довідки про середню заробітну плату Позивача, проте всі ці допомоги не були виплачені в день звільнення.
14. Позивачем зауважено, що інформація про зобов`язання роботодавця виплатити їй одноразову та додаткову матеріальні допомоги відповідно до пункту 7.13 Колективного договору відображена у наказі про її звільнення (з приміткою після окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”), однак, на його переконання, рішення керівництва підрозділу або ж АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”), жодним чином не впливає на обов`язок роботодавця виконати вимоги статті 116 КЗпП України та провести з Позивачем остаточний розрахунок в день її звільнення та виплатити при цьому всі належні кошти саме у день звільнення.
15. Окрім того, роботодавець в особі виробничого підрозділі “Пасажирське вагонне депо станції Бахмач” філії “Пасажирська компанія” АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” не виконав свої зобов`язання за пунктом 3.15 Колективного договору та не виплатив належну Позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки у розмірі визначеному у Колективному договорі, що у грошовому виразі становить 34 272,00 грн, яку він також просить стягнути Суд з АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” у примусовому порядку.
16. У зв`язку з тим, що Відповідач не провів з Позивачем остаточний розрахунок при звільненні, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до Суду з цим позовом пройшло 182 календарних днів (з 05 жовтня 2024 року по 04 квітня 2025 року включно), Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який складає 53 844,70 грн (п`ятдесят три тисячі вісімсот сорок чотири грн 70 коп.), із розрахунку 182 календарних днів по 295,85 грн за день.
17. Як на правову підставу своїх позовних вимог посилався на положення статей 116, 117 КЗпП України, за змістом яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
18. Також посилалася на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Так нарахування виплат, обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадку передбачених чинним законодавством, календарних днів , які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні ) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством – на число календарних днів за цей період.
19. Просила витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на Відповідача, а саме – АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”.
20. У судових засіданнях Позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з вищенаведених підстав.
21. Відповідачем, в особі представника адвоката Луценка С.А., було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого останній вказує, що позовні вимоги повністю не визнає, вважає поданий позов необґрунтованим та безпідставним.
22. Зазначає, що відповідно до наказу від 04.10.2024 № 78/ОС ОСОБА_1 звільнено з роботи з підстав статті 38 КЗпП України з виплатою одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію вперше, відповідно до пункту 7.13 Колективного договору у розмірі трьох середньомісячних заробітків. 
Відповідно до рішення правління від 27.06.2024 (протокол № Ц-82/39 Ком.т.), встановлено виплатити після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” матеріальну допомогу на оздоровлення, передбачену пунктом 3.15 Колективного договору за періоди 12.01.2022-11.01.2023, 12.01.2023-11.01.2024.
Виплатити грошову винагороду, відповідно до пункту 3.11 Колективного договору працівникам, які досягли 60 років за бездоганну працю та досягнення пенсійного віку після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”.
Наказ від 04.10.2024 № 78/ос про звільнення ОСОБА_1 не оскаржено.
23. Крім того зазначено, що вказані в наказі про звільнення протоколи Правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” про нарахування та відстрочку виплат матеріальної допомоги Позивачкою не оскаржено.
24. Повідомляє, що оскільки, на дату звільнення Позивача окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” про виплату чи відновлення виплати вищезазначених матеріальних допомог, передбачених умовами Колективного договору, не було, тому фактичне нарахування та виплата цих коштів Позивачу у день звільнення не проведена.
25. Повідомляє, що АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 “Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави”.
26. Згідно до статті 7 Закону України від 20.10.1998 № 194-XIV “Про функціонування єдиної транспортної системи України в особливий період”, фінансовування заходів щодо підготовки функціонування транспорту в особливий період здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів. Матеріально-технічне забезпечення єдиної транспортної системи України в особливий період здійснюється за рахунок державних резервів.
27. Так розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 181-р затверджено план запровадження здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні. Пунктом 24 зазначеного плану на період воєнного стану визначено такий захід, як забезпечення живучості (інституційної спроможності та фінансової стабільності) АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” як головного об`єкта національної економіки у сфері залізничної логістики для безперебійного функціонування в умовах воєнного стану та виконання завдань і замовлень органів державної влади та органів військового управління , зокрема: надання товариству державного фінансування для забезпечення фінансової ліквідності та спроможності виконання завдань і замовлень органів державної влади і органів військового управління.
28. В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 193 з метою забезпечення належного функціонування АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” виділено кошти з резервного фонду державного бюджету.
29. Так указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку зі збройною агресією рф на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи.
30. У свою чергу, Верховною Радою України 15.03.2022 було прийнято Закон України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” № 2136-IX (далі також – Закон № 2136-IX), який визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
31. Відповідно до статті 11 Закону № 2136-IX на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
32. У зв`язку з цим, що прийняття компетентними органами роботодавця рішення, яким керівника регіональної філії, філії, структурного (виробничого) підрозділу зобов`язано призупинити додаткові виплати, зокрема і виплати матеріальної допомоги, та факт не проведення роботодавцем додаткових виплат та матеріальної допомоги під час дії воєнного стану, свідчить про ініціативу роботодавця призупинити дію положення колективного договору, яке передбачає право на отримання працівником такої виплати.
33. Відповідно до статті 1 Закону № 2136-IX врегульовано дію норм законодавства про працю в умовах воєнного стану, згідно якої особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні, визначені цим законом , поширюються на весь період дії воєнного стану.
34. Так відповідно до статті 117 КЗпП України встановлено відповідальність за затримку розрахунку при звільнені. А також звільненому працівникові невиплата сум у строки встановлені в даній статті відповідно до статті 116 КЗпП України з вини роботодавця настає відповідальність роботодавця. Але під час дії воєнного стану на території України вина роботодавця в розумінні статті 117 КЗрП України відсутня.
35. У свою чергу зауважив, що відповідно до згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 440/14216/23, в умовах війни пріоритетним є спрямування обмежених фінансових ресурсів держави на фінансування Збройних Сил України та інших військових формувань, які безпосередньо беруть участь убойових діях (членів інших сімей), а відповідно, на захист суверенітету і терторіальної цілісності України, а не на інші цілі, що може вплинути на збалансованість державного бюджету.
36. В умовах отримання фінансування з резервного фонду державного бюджету, Відповідач не може довільно тлумачити норми, застосовувати їх на власний розсуд, розширювати перелік підстав для нарахування матеріальної допомоги, додаткової матеріальної допомоги, допомоги на оздоровлення та спрямувати кошти державного бюдженту на такі виплати.
37. Додатково наголошує, що з урахуванням конкретних обставин справи Суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
38. Так, враховуючи що Позивачем визначено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 53 844,70 грн встановити співмірність розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника в сумі одного посадового окладу в сумі 5 412,00 грн, та відмовити Позивачу в цій частині позовних вимог.
39. Також зазначив, що ціна позову містить інформацію, яка не відповідає доданим до справи письмовим доказам, а саме: 
- пункт 1 розрахунку – одноразова матеріальна допомога при звільненні (відповідно до пункту 7.13 Колективного договору) становить не 27 070,47 грн (три середньомісячних заробітків), а 8 614,31 грн х 3 = 25 842,93 грн;
- пункт 2 розрахунку – матеріальна допомога на оздоровлення за 2023 рік (відповідно до пункту 3.15 Колективного договору) становить не 16 104,00 грн (посадовий оклад), а 4 473,00 грн, згідно з довідкою від 11.12.2025 № ПКВЧДВРП-9/140;
- пункт 3 розрахунку – матеріальна допомога на оздоровлення за 2024 рік (відповідно до пункту 3.15 Колективного договору) становить не 18 168,00 грн, а посадовий оклад 4 920,00 грн, згідно з довідкою від 11.12.2025 № ПКВЧДВРП-9/140;
- пункт 4 розрахунку – грошова винагорода з нагоди ювілею 60 років та досягнення пенсійного віку (відповідно до пункту 3.11 Колективного договору) становить не 6 845,00 грн, а посадовий оклад 5 412,00 грн, згідно з довідкою від 11.12.2025 № ПКВЧДВРП-9/140.
Всього за Колективним договором відтермінована виплата становить 40 647,93 грн.
40. Враховуючи вищенаведене, представник Відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а судові витрати – залишити за Позивачем.
41. Також просив застосувати положення частини другої статті 233 КзПП України щодо пропуску Позивачем тримісячного строку позовної давності.
42. Як на правову підставу своїх доводів представник Відповідача посилався на вищезгадані положення статей 47, 116, 117 КЗпП України, статтю 11 Закону України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану” від 15.03.2022 № 2136-IX та указ Президента України від 24.02.2002 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україн”.
43. Зазначені вище доводи та обґрунтування представник Відповідача підтримав безпосередньо у судових засіданнях.

ІІІ.Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
44. Згідно з наказом (розпорядженням) від 04.10.2024 № 78/ос (табельний номер 0040840302) в.о.начальника депо Виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Бахмач філії “Пасажирська компанія акціонерного товариства “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, 04.10.2024 було звільнено ОСОБА_1 з посади прибиральника виробничих приміщень цеху з капітального ремонту пасажирських вагонів (1 групи) відділення з фарбування та прибирання пасажирських вагонів на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 від 20.09.2024 (а.с. 14).
Компенсувати за невикористані 29 днів відпустки, в тому числі 4 дні за період з 12.01.2022-11.01.2023; 4 дні за період з 12.01.2023-31.12.2023; 21 день за період з 12.01.2024 – 04.10.2024.
Виплатити одноразову матеріальну допомогу відповідно до пункту 7.13 Колективного договору у розмірі трьох середньомісячних заробітків. Стаж роботи на залізничному транспорті складає 13 років 08 місяців 23 дні. 
Відповідно до рішення правління від 27.06.2024 (протокол № Ц-82/39 Ком.т.) виплатити після отримання окремого рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” матеріальну допомогу на оздоровлення, передбачену пунктом 3.15 Колективного договору за період з 12.01.2022-11.01.2023, з 12.01.2023- 11.01.2024.
Виплатить грошову винагороду, відповідно до пункту 3.11 Колективного договору працівникам, які досягли віку 60 років за бездоганну працю та досягнення пенсійного віку після отримання окремого рішення керівництва АТ“УКРЗАЛІЗНИЦЯ” (а.с. 14).
45. Для підтвердження стажу роботи для призначення пенсії за віком Позивач надала копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , відповідно до відомостей, які до неї внесено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2011 прийнята на роботу прибиральником виробничих приміщень в цех КВР згідно з наказом від 12.01.2011 № 36/ос.
Відповідно до наказів від 08.02.2011 № 49-Н та від 21.03.2011 № 150 “Вагонне депо Бахмач” перейменовано на “Відокремлений підрозділ пасажирське вагонне депо ст. Бахмач Державного територіально-галузевого об`єнання “Південна-Західна залізниця”.
Відповідно до наказу від 04.08.2011 № 287 цех капітально-відновлювального ремонту перейменовано в цех капітального ремонту пасажирських вагонів (КВ).
Надалі відповіднго до наказу від 19.03.2015 № 90/0с переведена прибиральником виробничих приміщень в цех з ремонту електропоїзду відділення з фарбування та прибирання вагонів.
Відповідно до наказу від 14.07.2017 № 228 та наказу від 17.07.2017 № 61/0с була переведена прибиральником виробничих приміщень відділу фарбування та прибирання пасажирських вагонів цеху з капітального ремонту пасажирських вагонів (1 група) у зв`язку зі змінами у штатному розділі.
З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 “Деякі питання акціонерного товариства “Українська залізниця”” Виробничий підрозділ пасажирське вагонне депо ст. Бахмач філії “Пасажирська кампанія публічного товариства “Українська залізниця” перейменовано на Виробничий підрозділ пасажирське вагонне депо ст. Бахмач філії “Пасажирська кампанія публічного товариства “Українська залізниця”.
Відповідно до наказу від 04.10.2024 № 78/0с ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 12-13).
46. Згідно довідки № ПКВЧДВРП-9/140 від 11.12.2025 виданої Виробничим підрозділом Пасажирського вагонного депо станції Бахмач АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” ОСОБА_1 встановленно такі посадові оклади: 4 473,00 грн (01.01.2022 – 30.06.2023) згідно з наказом від 22.12.2021 № 589, 4 920,00 грн (01.07.2023 – 31.03.2024) згідно з наказом від 04.07.2023 № 316 та 5 412,00 грн (01.04.2024 – 04.10.2024) згідно з наказом від 11.04.2024 № 165 (а.с. 22).
47. Відповідно до витягу з колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом відокремленого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Бахмач Державного територіально-галузевого об`єднання “Південна-Західна залізниця” на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2025 роки (прийнятий на конференції трудового колективу вагонного депо Бахмач “Південна-Західна залізниця” 30.12.2005, пролонгований (01.02.06, 04.02.11) на 2006-2025 роки пунктом 3.1 розділу 3 Оплата праці передбачено: працівникам залізниці за бездоганну працю з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку, в тому числі на пільгових умовах, виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу(місячної тарифної ставки)(а.с.16).
48. Згідно з пунктом 3.15 розділу 3 “Оплата праці” передбачено: починаючи з 01.01.2018 надавати матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам, при виході у щорічну відпустку в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки), згідно поданих заяв.
49. Згідно з пунктом 7.13 розділу 7 “Соціальні гарантії, пільги та компенсації” того ж таки колективного договору визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати одноразову допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків, а працівникам, які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колективного договору (з 15 травня 2007 року), цю допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті: до 5 років 1 – середньомісячний заробіток, від 5 до 10 років – 2 середньомісячні заробітки, від 10 до 15 років – 3 середньомісячні заробітки, більше 15 років – 5 середньомісячних заробітків.
У разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права, виплачувати їм додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в таких розмірах при стажі роботи в галузі (для жінок): з 15 до 20 років – 1 середньомісячний заробіток, з 20 до 25 років – 2 середньомісячних заробітки, з 25 до 30 років – 3 середньомісячні заробітки, з 30 до 35 років – 4 середньомісячні заробітки, понад 35 років – 5 середньомісячних заробітків (а.с. 16).
50. Так відповідно до наказу (розпорядження) № 463/в керівника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Бахмач АТ“УКРЗАЛІЗНИЦЯ” про надання відпустки від 16.08.2023 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , табельний номер 5088, цех з капітальногоремонту пасажирського вагону (1 група) відділення з фарбування та прибирання пасажирських вагонів прибиральнику виробничих приміщень, надати щорічну відпустку за період роботи з 12.01.2022 по 11.01.2023 включно на 24 календарні дні; матеріальну допомогу на оздоровлення на відпустку в 24 календарних днів з 04.07.2022 по 27.07.2022 не надавати (а.с. 26).
51. Згідно наказу (розпорядження) № 721/в керівника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Бахмач АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” про надання відпустки від 16.08.2023 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , табельний номер НОМЕР_3 , цех з капітальногоремонту пасажирського вагону (1 група) відділення з фарбування та прибирання пасажирських вагонів прибиральнику виробничих приміщень, надати щорічну відпустку за період роботи з 12.01.2023 по 11.01.2024 включно на 24 календарні дні й надати матеріальну допомогу на оздоровлення на відпустку в 24 календарних днів з 04.09.2023 по 07.09.2023 включно. Виплату провести після окремого рішення правління (а.с. 24).
52. Керівникам виробничих підрозділів філії Пасажирська кампанія АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та керівникам структурних підрозділів апарату управління філії Пасажирська кампанія АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” для відома 14.04.2025 направлено лист заступника директора філії з фінансово-економічних питань філії Пасажирська компанія АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 04.04.2025 №Ц-5-1.5-25/122-25 за підписом члена правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” Лідії Гриценко доведено, що на виконання протоколу засідання штабу АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” з ефективності від 28.03.2025 № Ц - 1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги, залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи, у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено.
Доведено до відома всіх причетних та наголошено про необхідність проведення роз`яснювальної роботи з працівниками, що призупинення зазначених виплат - це тимчасові, превентивні дії для забезпечення стану роботи товариства. На період призупинення виплат просив керуватись графіком виплат працівникам АТ“УКРЗАЛІЗНИЦЯ” одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2024 рік та спільним роз`ясненням з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України від 06.09.2022 № Ц/3-91/1459/Цпроф/30-22 де чітко зазначено про збережене права на отримання основної та додаткової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію на період дії воєнного стану та протягом 2-ох місяців (терміну передбаченого колективним договором) починаючи з дати прилинення або скасування режиму воєнного стану.
При стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть віднослені першочергово (а.с. 27).
53. Згідно з копією довідки розрахунку оплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 , табельний номер НОМЕР_3 , звільненої в 2024 році, за період жовтень 2023 року по вересень 2024 року середня заробітна плата становить 8 614,31 грн, виплата вихідної допомоги становить 25 842,93 грн (а.с. 28).
54. На звернення ОСОБА_1 щодо невиплати матеріальної допомоги при звільненні з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди з нагоди ювілею 60 років, філією Пасажирська кампанія АТ“УКРЗАЛІЗНИЦЯ” направлено лист від 30.09.2025 й повідомлено, що згідно з наказом виробничого підрозділу “Пасажирське вагонне депо станції Бахмач” Філії (далі -Вагонне депо) від 04.10.2024 № 78/ОС останню було звільнено з роботи 04.10.2024 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком.
У день звільнення ОСОБА_1 була здійснена виплата розрахункових коштів відповідно до табелю обліку робочого часу та виплачена компенсація за невикористані 29 днів відпустки. Згідно з цим наказом Вам передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги при звільненні вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітків відповідно до пункту 7.13. Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Вагонного депо на 2001 - 2005 роки, пролонгованого на 2006-2025 роки.
Також зазначено, що у зв`язку з початком широкомасштабної збройної агресії проти України, враховуючи зменшення обсягів фінансово-господарської діяльності, рішенням правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 14.03.2022 (витяг з протоколу № Ц-54/3 І Ком.т.) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами), ухвалено зупинити додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема одноразової матеріальної допомоги працівникам, які звільнились у зв`язку з виходом на пенсію в залежності від стажу роботи в галузі, матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової винагороди до ювілейних дат.
У подальшому виплати матеріальної допомоги при звільнені на пенсію, шо були тимчасово призупинені, були поновлені та здійснювались згідно з графіками виплат в хронологічній послідовності відповідно до дати звільнення працівника з роботи у зв`язку з виходом на пенсію.
Однак, відповідно до протоколу засідання штабу АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 шодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”.
Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за період 2022-2024 років, що були тимчасово призупинені, станом на тепер поновлені тільки для працівників АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”. Рішенням правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 27.06.2024 (протокол № Ц-82/39 Ком.т.) (далі – Рішення) ухвалено здійснювати, починаючи з 01.07.2024, нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” в єдиному розмірі мінімальної норми, передбаченої Галузевою угодою між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками, а саме у розмірі 30% місячної тарифної ставки (посадового окладу).
Пунктом 4 Рішення передбачено, що можливість та умови нарахування і виплати працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та особам, які перебували в трудових правовідносинах з АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” під час дії рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.), матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 24.02.2022 до 30.06.2024 в розмірі та на умовах, передбачених колективними договорами АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, регіональних філій, філій і їх структурних (виробничих) підрозділів, будуть визначені окремими рішеннями правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” на кожен рік.
Рішенням правління АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 30.12.2024 (№ Ц-82/89 Ком.т.) ухвалено здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік тільки працівникам АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, тобто особам, які перебували у трудових правовідносинах з Товариством на дату прийняття цього рішення.
Призупинення зазначених виплат - це тимчасові, ‘превентивні дії для забезпечення сталої роботи товариства. На період призупинення виплат встановлено керуватись спільним роз`ясненням з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників країни від 06.09.2022 № 11/3-91/1459/Цпроф/30-22, згідно з яким збережено право на отримання основної та додаткової матеріальної допомоги при звільненні на пенсію на період дії воєнного стану та протягом двох місяців (або терміну передбаченого колективним договором), починаючи з дати припинення або скасування режиму воєнного стану.
55. Таким чином, виплати одноразової матеріальної допомоги при звільненні вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, матеріальної допомоги на оздоровлення та грошової винагороди з нагоди ювілею 60 років буде здійснено після прийняття керівництвом АТ“УКРЗАЛІЗНИЦЯ” відповідних рішень та згідно із затвердженим графіком (а.с. 18-20).

ІV.Оцінка Суду та релевантне законодавство.
56. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі також – ЦПК України), в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
57. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
58. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
59. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
60. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
61. Застосовуючи вказані підходи для оцінки фактичних обставин цієї справи Суд враховує, що статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
62. Зокрема, зазначеному конституційному положенню кореспондують вимоги статті 47 КЗпП України, за змістом яких власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.
63. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
64. При цьому Суд також відмічає, що згідно зі статтею 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань, з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
65. Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.п.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
66. Згідно зі статтею 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.
67. Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
68. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Судом встановлено і не заперечується сторонами, що Позивач має право на виплату матеріальної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, а також грошової винагороди в розмірі посадового окладу з нагоди ювілейної дати, встановлених Законом на перше січня відповідного року, які передбачені умовами вищезазначеного колективного договору.
69. Однак такі виплати були призупинені Відповідачем, зокрема на підставі положень Закону № 2136-IX.
70. У цьому контексті Суд враховує, що відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
71. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із військовою агресією рф на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи.
72. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
73. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 цього Закону в Указі Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
74. Згаданим вище указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
75. Крім того 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2136-IX “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”, який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
76. Пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону № 2136-IX регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України “Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану”.
77. Отже положення Закону № 2136-IX, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.
78. Відповідно до статті 11 Закону № 2136-IX на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця, що й було зроблено Відповідачем.
79. Однак Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого, в тому числі, діє стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. зокрема постанову Верховного Суду від 17.01.2020 № 340/1018/19).
80. Відповідною практикою Європейського суду з прав людини (далі також – ЄСПЛ) визначено критерії правомірності втручання у право власності та утворено трискладовий тест, за допомогою якого має відбуватися оцінка такого втручання у право власності європейським стандартам.
Так, до критеріїв трискладового тесту, які мають оцінюватися у сукупності, віднесено:
1) законність втручання;
2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом);
3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря).
81. Щодо пропорційності слід нагадати, що у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про те, що принцип пропорційності полягає у дотриманні справедливого балансу і заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний індивідуальний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
82. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
83. Щодо необхідності врахування принципу пропорційності неодноразово вказував і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 18.12.2019 по справі № 127/23136/17 та у постанові від 22.12.2021 по справі № 314/686/18.
84. У цьому контексті Суд вважає за необхідне нагадати, що фактично, за своїми ознаками, рішення Позивача про обмеження виплат працівникам на підставі положень статті 11 Закону № 2136-IX має ознаки мораторію (відстрочки виконання власних зобов`язань).
85. При цьому загальний підхід ЄСПЛ щодо застосування мораторіїв описаний у справі “Зеленчук і Цицюра проти України” від 22.08.2018 (заяви № 846/16 та № 1075/16).
86. Так, у параграфі 146 ЄСПЛ констатував, що невизначеність, створена неодноразовими продовженнями мораторію, сама по собі посилила тягар, покладений на заявників. Здійснення однієї з основних складових їхнього права власності, права розпоряджатися своїм майном, стало предметом прийняття законодавства невизначеного змісту, прийняття, яке здійснювалося у спосіб, який вбачається непередбачуваним і недостатньо роз`ясненим. На практиці їхні права власності стали ненадійними та перестали бути невід`ємними. Це слід розглядати у світлі усталеного принципу практики Суду, згідно з яким Конвенція має тлумачитися та застосовуватись у такий спосіб, щоб її гарантії були практичними та ефективними, а не теоретичними та ілюзорними (див., mutatis mutandis, рішення у справі “Папошвілі проти Бельгії” [ВП] (Paposhvili v. Belgium) [GC], заява № 41738/10, § 182).
87. Не ставлячи під сумнів відповідність першим двом переліченим критеріям прийнятих рішень щодо призупинення відповідних виплат працівникам Відповідача, зокрема і Позивачу, на переконання Суду, вирішення питання про нарахування та виплату всіх належних працівникові від підприємства сум при звільненні у залежності від припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” та за наявності відповідного рішення керівництва АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, тобто від певних об`єктивних та суб`єктивних обставин без визначення конкретних термінів для виконання останнім своїх майнових зобов`язань, є непропорційним і, безсумнівно, порушують трудові права Позивача, які підлягають судовому захисту, оскільки така виплата потенційно може ніколи і не настати, а отже – становить надмірний тягар для Позивача.
88. Що стосується позиції відповідача про пропущення позивачем тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України, Суд зазначає про таке.
89. Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній на день звільнення позивача) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
90. Велика палата Конституційного Суду України 11 грудня 2025 року розглянула справу за конституційним поданням Верховного Суду про конституційність частини першої статті 233 КЗпП України та ухвалила Рішення № 1-р/2025.
91. Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України “працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті”.
92. Дослідивши питання, порушені в конституційному поданні, Конституційний Суд виснував, що оспорюваний припис Кодексу в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат є таким, що не відповідає Конституції України.
93. У Рішенні наголошується, що установлення тримісячного строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
Суд постановив, що частина перша статті 233 КЗпП України, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Судом цього Рішення.
94. У свою чергу, частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній як на час подання цього позову, так і наразі) передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, – у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116).
95. Оскільки цей трудовий спір пов`язаний з виплатою всіх сум, що належать працівникові при звільненні, в даному випадку трудові відносини між Позивачем та Відповідачем припинені, тому положення частини першої статті 233 КЗпП України до звільненого працівника не застосовуються, а підлягають застосуванню норми частини другої статті 233 КЗпП України.
96. На переконання Суду, з урахуванням вимог частини другої статті 233 КЗпП України строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущено, оскільки, матеріали справи не містять доказів отримання Позивачем повідомлення про нараховані та виплачені суми працівнику ОСОБА_1 при звільненні.
97. Крім того Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України та статтей 1,12 Закону України “Про оплату праці”; роз`яснено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
98. З урахуванням вимог статті 233 КЗпП України Суд не приймає до уваги посилання представника Відповідача на пропуск Позивачем тримісячного строку звернення до суду з цим позовом, оскільки вказана обставина не доведена в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України.
99. Водночас Суд частково погоджується з доводами Відповідача щодо наявності помилок у розрахунку матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки та грошової винагороди з нагоди ювілею, оскільки вони не відповідають відомостям про посадові оклади Позивача.
100. Однак відхиляє його доводи щодо наявності помилки при розрахунку матеріальної допомоги при звільненні, оскільки розмір середньої зарплати, зазначений у розрахунку оплати середньої зарплати – 8 614,31 грн, не відповідає розміру, який має бути розрахованим за правилами абзацу 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, а саме – виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, і який у грошовому виразі становить 9 023,49 грн.
101. За таких обставин Суд приходить до висновку щодо наявності порушених прав Позивача і необхідності їх захисту шляхом стягнення з Відповідача невиплачених при звільненні одноразової матеріальної допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків, що становить 27 070,47 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 4 473,00 грн, за 2023 рік – 4 920,00 грн та за 2024 рік – 5 412,00 грн, що в загальному розмірі становить 14 805,00 грн, а також грошову винагороду з нагоди ювілейної дати в розмірі 5 412,00 грн.
102. Щодо математичного розрахунку середнього заробітку, то Суд погоджується з контррозрахунком Відповідача та зазначає, що частиною першою статті 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 №108/95-ВР визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення.
103. На виконання згаданого законодавчого положення постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.
104. Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
105. Подією, з якою пов`язана виплата за затримку виплати всіх сум, є день звільнення позивача, тому середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, що передували звільненню.
106. При здійсненні розрахунку середньої заробітної плати Суд враховує, що у серпні 2024 року Позивачу нараховано 8 802,03 грн при 22-ох відпрацьованих робочих днях, а у вересні 2024 року – 9 244,95 грн при 21-му відпрацьованому робочому дню.
Отже розмір середньоденної заробітної плати становить: 8 802,03 грн + 9 244,95 грн) / (22 робочих днів + 21 робочих днів) = 419,70 грн / робочий день, а середній заробіток, що міг би бути сплачений Позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає 419,70 грн х 182 робочі дні = 76 384,89 грн.
107. Водночас за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання.
108. Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що суд керуючись принципами співмірності, справедливості та пропорційності, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
109. Так Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
110. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у № 761/9584/15-ц вказала, що для оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку про звільненні на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009-2015 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, повинен сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження свого рівня життя.
111. Більш того, обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України після 19.07.2022 Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” від 01.07.2022 № 2352-IX, встановлює максимальну межу відповідальності роботодавця, але не скасовує необхідності застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності при визначенні розміру компенсації.
112. Розглядаючи подібні спори після 19.07.2022, Суд повинен брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи (зокрема, розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо).
Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 № 489/6074/23.
113. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд зауважує, що середньозважені ставки кредитів у національній валюті для домашніх господарств за даними Національного банку України у жовтні 2024 року становили 27,75% річних, у листопаді 2024 року –27,21% річних, у грудні 2024 року становили 27,81% річних, у січні 2025 року становили 28,20% річних, у лютому 2025 року становили 28,23% річних, у березні 2025 року становили 28,81% річних, а у квітні 2025 року – також 28,81% річних.
114. Тобто, за умови отримання кредиту Позивачем у розмірі 47 287,47 грн, за його користування протягом періоду з 05.10.2024 по 04.04.2025, вона сплатила б 6 608,13 грн процентів за середньозваженою ставкою кредиту в національній валюті за данними НБУ.
115. Отже, Суд приходить до висновку, що саме така сума підлягає стягненню з Відповідача в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

V.Розподіл судових витрат.
116. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
117. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
118. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
119. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
120. Відповідно до статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2025 дорівнював 3 028,00 грн.
121. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ “ПРИВАТБАНК” від 30.12.2025 № 2.4707179943.1 Позивачем було сплачено судовий збір на суму 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.), що становить мінімальний фіксований розмір судового збору.
129. Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем на користь Позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог – 376,19 грн (триста сімдесят шість гривень 19 коп.).
130. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 244, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд, –
У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” про стягнення невиплачених при звільненні сум та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – задовольнити частково.
2. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену при звільненні одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків, що становить 27 070,47 грн (двадцять сім тисяч сімдесят гривень 47 коп.), матеріальну допомогу на оздоровлення – за 2022 рік у розмірі 4 473,00 грн (чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні 00 коп.), за 2023 рік у розмірі 4 920,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот двадцятть гривень 00 коп.) та за 2024 рік у розмірі 5 412,00 грн (п`ять тисяч чотириста дванадцять гривень 00 коп.), грошову винагороду з нагоди ювілейної дати (60 років) у розмірі 5 412,00 грн (п`ять тисяч чотириста дванадцять гривень 00 коп.), а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6 608,13 грн (шість тисяч шістсот вісім гривень 13 коп.).
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” (вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 376,19 грн (триста сімдесят шість гривень 19 коп.) у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ”, адреса місцезнаходження: вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, індекс 03150, код ЄДРПОУ 40075815.

Суддя Є.М. Сороколіт