Справа №592/5610/26
Провадження №2/592/2046/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 червня 2026 року         м.Суми 

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді – Катрич О.М.
за участю секретаря судового засідання – Білої В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлового приміщення,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, який мотивують тим, що з 17.05.1986 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . Під час шлюбу у них народилися 2 дітей - донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В 1991 році ОСОБА_5 , який працював на Сумській камвольно-прядильній фабриці, за місцем роботи була надана жила площа в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю з 3-х осіб - заявник ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 , що підтверджується ордером на жилу площу в малосімейному гуртожитку №145 від 23.08.1991 року, виданим Сумською камвольно-прядильною фабрикою. Як вбачається з поквартирної картки на квартиру АДРЕСА_2 , наймачем цієї квартири був ОСОБА_5 , який після отримання ордеру на квартиру разом з членами своєї сім`ї вселилися до житлового приміщення, де і були зареєстровані. Після народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 він також був зареєстрований в даній квартирі, де постійно проживав разом з батьками, будучи членом сім`ї наймача житлового приміщення. Після народження у ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 ,. ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина стала проживати разом з матір`ю в спірній квартирі, де і була зареєстрована, як член сім`ї наймача житлового приміщення. ОСОБА_5 , який був наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно інформації про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.03.2026 в спірній квартирі на даний час зареєстровані та проживають 4 особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 2023 р.н. З технічного паспорту, який був виготовлений 21.03.2026 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 має жилу площу 18,9 кв.м. загальну площу – 37,14 кв.м та складається з однієї жилої кімнати площею 18,9 кв.м з балконом – 2,24 кв.м, кухні – 6,8 кв.м, коридору – 5,1 кв.м, кладової – 1,0 кв.м, санвузла – 3,1 кв.м. Будь-яких перепланувань, переобладнань та самовільної реконструкції в наданій квартирі вони не здійснювали, робили тільки поточний ремонт, який зобов`язані були проводити для підтримання житла в належному для проживання стані. Згідно довідки Департаменту комунального майна Сумської міської ради від 18.03.2026 року, будинок АДРЕСА_3 . в якому знаходиться квартира, в якій вони проживають, перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 за згодою членів сім`ї, звернулася до управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» СМР, з заявою приватизацію квартири, в якій вони зареєстровані та проживають протягом тривалого часу, але як вбачається з отриманої відповіді від 25.03.2026 №14.01-15/472, їм було відмовлено у здійсненні приватизації житла, оскільки на даний час у квартирі фактично відсутній наймач, який помер. А після втрати чинності Житлового Кодексу України, діючим законодавством не встановлено правового механізму визначення нового наймача замість попереднього у випадку його смерті. Тому із-за відсутності наймача у їхній квартирі, відповідач вважає, що немає законних підстав для задоволення заяви про приватизацію житла.
Просять суд зобов`язати Сумську міську раду в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми Сумської міської ради у встановленому законом порядку здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 , передавши її у спільну часткову власність позивачам - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах якої діє її мати ОСОБА_2 .
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.
Представник позивача Дем`яненко Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримавши наданий 29.04.2026 відзив та зазначила, що відповідно до наявних документів у матеріалах справи вбачається, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а/з 2660). На сьогоднішній день, договір найму квартири втратив чинність у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача. На даний час квартиронаймач відсутній. Нормами Житлового кодексу України. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 визначена процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Перелік документів для приватизації житла, які громадянин має подати до органу приватизації, є вичерпним та чітко визначений п. 18 Положення, відповідно до якого подання до органу приватизації договір найму на жиле приміщення є обов`язковим. Відповідно до ЗУ «Про основні засади житлової політики» Житловий кодекс України втратив чинність, за винятком окремих положень, зокрема і втратили чинність норми кодексу, які регулювали питання зміни договору найму. На сьогодні, діючим законодавством не визначено правового механізму визначення нового наймача замість попереднього наймача у випадку його смерті. (а.с. 40-42)
Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 23.08.1991 Сумською камвольно-прядильною фабрикою ОСОБА_5 було видано ордер №145 на жилу площу в малосімейному гуртожитку в АДРЕСА_1 , та право на заселення родини з 3 осіб: ОСОБА_5 , 1964 р.н. (заявник), ОСОБА_1 , 1965 р.н. (дружина), ОСОБА_2 , 1986 р.н. (дочка). Ордер було видано на підставі сумісного рішення адміністрації та профсоюзного комітету №50 від 20.08.1991 (а.с.6).
Згідно копії по квартирної картки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , наймачем цієї квартири зазначений - ОСОБА_5 , 1964 р.н. Членами сім`ї є : ОСОБА_1 , 1965 р.н. (дружина), ОСОБА_2 , 1986 р.н. (дочка), ОСОБА_4 , 1991 р.н. (син) (а.с.7).
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (позивач) з 17.05.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 чоловік позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10)
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.9).
Як вбачається із копії інформації на запит №96/38780 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.03.2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 16.03.2026 №116.40/0145-05/203 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в додаткових списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів не значиться, відповідно житловий чек не використаний (а.с.20).
Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 16.03.2026 №116.40/0145-05/201 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с.20).
Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 16.03.2026 №116.40/0145-05/202 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с. 20 зворот).
Відповідно до довідки ТВБВ №10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 16.03.2026 №116.40/0145-05/200 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться. Житловий чек не використаний (а.с. 20 зворот).
Згідно копії листа Департаменту комунального майна СМР від 18.03.2026 року №139/10.01-07, неприватизовані квартири будинку АДРЕСА_3 , в тому числі квартира АДРЕСА_4 , перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 21).
Згідно із копії листа від 25.03.2026 року №14.01-15/472 Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР Висоцькій В. було відмовлено в приватизації квартири АДРЕСА_2 , оскільки вищевказану квартиру отримував ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . На сьогодні договір найму не переоформлений, наймача не змінено, тому фактично у квартирі наймач відсутній. На сьогодні, діючим законодавством не визначено правового механізму визначення нового наймача замість попереднього наймача у випадку його смерті (а.с.22).
У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
Згідно ст.64 ЖК України (станом на 1991 рік) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством (ст.65-1 ЖК України).
У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Статтею 2 зазначеного Закону України визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з ч. 4-5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Зазначеними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.
За змістом наведених нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.
Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не передача у власність, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.202 у справі №483/731/19 (провадження № 61-1845св20).
Суд враховує правові позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 08.06.2022 у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту зобов`язати провести приватизацію квартири.
Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19.06.2019 у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30.09.2020 у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).
Суд враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). У цій справі було визнано неправомірною відмову департаменту житлового господарства міської ради у приватизації і зобов`язано департамент провести приватизацію квартири.
Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла.
З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , до об`єктів, що не підлягають приватизації згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не відноситься.
Суд установив, що позивачі вселені у квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніким не спростована та не заперечувалась, та враховуючи, що в них є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, відмова у приватизації позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.
Враховуючи, що позивачі на законних підставах зареєстровані та постійно проживають у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ними житла є такою, що порушує їх право на приватизацію.
За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивачів, з огляду на способи захисту цивільних прав, суд вважає потрібним зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 , передавши її у спільну часткову власність  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 81, 83, 133, 141 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 6, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,-

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлового приміщення - задовольнити.

Зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 , передавши її у спільну часткову власність  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 .

Позивач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Позивач:  ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Позивач:  ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Позивач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  АДРЕСА_1 .
Відповідач: Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Суми» Сумської міської ради, м. Суми, вул. Британська, 21, код ЄДРПОУ 23823253.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.   

Суддя         Ольга КАТРИЧ