ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. 	Справа № 520/2657/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Вінницької митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., повний текст складено 19.03.26 по справі № 520/2657/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Ю Бі Сі - ПРОМО" 
до  Вінницької митниці 
про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови
ВСТАНОВИВ
ТОВ “НВО “Ю БІ СІ - ПРОМО” звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/000281/2 від 19.11.2025р., яким збільшено розмір митних платежів на суму 295 780,33 грн. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят гривень 33 коп.); визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/001153 від 19.11.2025р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401000/2025/000281/2 від 19.11.2025р. Визнано протиправною та скасовано Картку відмови Вінницької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2025/001153 від 19.11.2025р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці (ідентифікаційний код - 43997544; місцезнаходження - вул. Лебединського, буд. 17, м. Вінниця, 21034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче об`єднання "Ю Бі Сі - ПРОМО" (ідентифікаційний код - 33119392, місцезнаходження - вул. Селянська, буд. 110, м. Харків, 61157) 6.211,76 грн. (шість тисяч двісті одинадцять гривень 76 коп.) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.
Вінницька митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу , вважає рішення таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування посилається на те , що під час контролю за правильністю визначення митної вартості та вивчення документів. які підтверджують митну вартість відповідно до ч.2 ст.53 МКУ, виявлено розбіжності та не точності. Для оформлення митної декларації для експорту з країни-відправлення було надано інший рахунок-фактуру, а саме TPS EFatura V 25243160110886045253747/1 від 07.11.2025, проте такий рахунок декларантом не до митного оформлення не подавався. Відповідно до поданих до митного оформлення банківських платіжних документів №537415336 від 06.10.2025, № 540397318 від 04.11.2025 загальна сплачена сума в розмірі 9275,72 дол. США. В наданому до митного оформлення рахунку №HSI2025000000110 від 07.11.2025 вказана вартість товару 9250 дол. США, відповідно неможливо однозначно ідентифікувати дані платіжні документи як такі, що стосуються даної партії товару. Згідно наданої калькуляції виробника від 26.05.2025 №б/н зазначено, що витрати на виробництво товару складають 1.85 дол.США/кг, проте до собівартості товару не включено заробіток/ прибуток виробника, тобто згідно наданої калькуляції виробник товару реалізує товар без жодного прибутку для себе. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Враховуючи , що транспортування здійснювало власними силами отримувача, більшість з вищезгаданих документів не було надано. Декларанту направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.2,3 ст. 53 МКУ, а саме: «1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Інші документи - за бажанням.». Декларант листом № 19/11-01 від 19.11.2025 серед іншого повідомив, що додаткових документів надавати не буде. Вказує , що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2,3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ та ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п.1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості товару є МД від 11.06.2025 №UA100320/2025/021607, за якою оформлено товар: «Бавовняне полотно (бавовна 100%), що використовується для широкоформатного друку, в рулонах. Призначене для друку екосольвентними, латексними, ультрафіолетовими чорнилами, (acryl coated), загрунтоване: Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 106,7 см. – 29 шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 137 см. – 10 шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura1402 137 см. – 2 шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4 см. – 55 шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4 см. - 3 шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4 см. – 2 шт. Торговельна марка: Pesent`e Країна виробництва : TR Виробник : LITEKS PLASTIK IMPERTEKS TEKSTIL SANAYI ve TICARET LTD. STI.», та складає 6,949 Дол. США за кг. Вважає, що під час винесення даних рішень про коригування митної вартості у митниці були усі законні підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у вищенаведеному випадку. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів». Правомірність дій посадової особи Митниці під час здійснення процедури контролю правильності визначення вартості товару за вищевказаною митною декларацією підтверджується постановами Верховного Суду України від 30.06.2015 №21-591а15, від 15.05.2018 у справі №809/1260/17. Просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «Ю БІ СІ-ПРОМО» в задоволенні позовних вимог.
ТОВ «НВО «Ю БІ СІ – ПРОМО» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає , що усі доводи, викладені в апеляційній скарзі, є формальними, необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами. Подані Позивачем документи у повному обсязі підтверджують митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості, а підстави для її коригування у митного органу були відсутні. Вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026р. по справі № 520/2657/26 законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню. Просить суд залишити апеляційну скаргу Вінницької митниці без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026р. по справі № 520/2657/26 без змін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув статус юридичної особи приватного права, є резидентом України.
За викладеними у позові твердженнями, між покупцем ТОВ “НВО “Ю БІ СІ - ПРОМО” та продавцем “HAS Sentetik Dokuma Sanayi Ve Ticaret” (Туреччина) був укладений зовнішньоекономічний Контракт № 30/09-1 від “ 30” вересня 2019 року, згідно умов якого покупець приймає та оплачує, а продавець здійснює продаж та поставку Позивачу поліпропілену. Номенклатура, кількість, ціна, загальна вартість товару та інші умови поставки товару вказується у відповідній Специфікації до Контракту (п.1.2. Угоди).
Умови та зобов`язання Сторін по Контракту були продовжені до 31.12.2027 року згідно Додаткової Угоди № 4 від 27.12.2024р. до Контракту.
02.10.2025р. між позивачем та “HAS Sentetik Dokuma Sanayi Ve Ticaret” була складена чергова Специфікація № 8 до Контракту № 30/09-1 від 30.09.2019 року на поставку Товару: Рукав поліпропіленовий, ламінований з одного боку, шириною 56 см, густина (включаючи ламінацію) 99 г/м.кв. щільність (25+63), білий в кількості 5000 кг. за ціною 1,85 доларів США за 1 кг. загальною вартістю 9 250,00 доларів США. Базис поставки Сторони узгодили згідно правил “Incoterms 2010” на умовах FСA Газіантеп, Туреччина.
У межах даного Контракту та Специфікації № 8 у листопаді 2025 року відбулась поставка до України (тобто імпорт товару): текстильні матеріали не просочені, з покриттям (ламіновані): PP LAMINATED TUBE FABRIK 56 см - 5000 кг. Рукав поліпропіленовий, тканина поліпропілен 94%, добавки 4%, виготовлена з гранульованого поліпропілену, ламінований (з покриттям) з одного боку поліпропіленовою плівкою, шириною 56 см, щільність (включаючи ламінацію) 99 г/м.кв.(25+63)+/- 5, білий, не фарбований, у рулонах, з полотняним переплетінням. Для власних виробничих потреб - виробництво пакувальної тари для продукції. Виробник HAS SENTETIK DOKUMA SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI. Торговельна марка: немає даних. Країна виробництва: TR.
18.11.2025 року заявником було подано до суб`єкта владних повноважень електронну митну декларацію №25UA401020052943U1, де митна вартість була визначена на загальну суму - 9.250,00 доларів США.
У графі 22 зазначеної митної декларації указана загальна сума за рахунком - 9.250,00 доларів США (USD); у графі 42 вартість Товару становила - 9.250,00 доларів США.
За викладеним у позові твердженням заявника, разом із зазначеною митною декларацією заявником до суб`єкта владних повноважень були подані: 1. Контракт № 30/09-1 від 30.09.2019р.; 2. Додаткова угода № 4 від 27.12.2024р. до Контракту; 3. Специфікація № 8 від 02.10.2025р. до Контракту; 4. Інвойс № HSI2025000000110 від 07.11.2025р.; 5. Банківський платіжний документ про оплату № 537415336 від 06.10.2025р.; 6. Банківський платіжний документ про оплату № 540397318 від 04.11.2025р.; 7. Рахунок на оплату транспортних послуг № 1795 від 14.11.2025р.; 8. Довідка про транспортні витрати № 1795 від 14.11.2025р.; 9. Експортна декларація країни відправлення № 25341300EX00913652 від 07.11.2025р.; 10. Прайс-лист виробника № 1023 від 25.09.2025р.; 11. Калькуляція ціни від виробника б/н; 12. Договір про перевезення № 2103ГР від 21.03.2024р.; 13. Договір про перевезення № 1346 від 01.09.2025р.; 14. Сертифікат про походження товару D 1566100 від 07.11.2025р.; 15. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 18/11/2025/01 від 18.11.2025р.; 16. Технічний опис товарів від 18.11.2025р.; 17. Сертифікат якості товару від 31.10.2025р.; 18. Пакувальний лист від 07.11.2025р.
Під час вивчення цих документів відповідачем - суб`єктом владних повноважень було виявлено розбіжності та неточності, а саме: 1) для оформлення митної декларації для експорту з країни-відправлення було надано інший рахунок-фактуру - TPS E-Fatura V 25243160110886045253747/1 від 07.11.2025, проте такий рахунок декларантом до митного оформлення не подавався; 2) відповідно до поданих до митного оформлення банківських платіжних документів №537415336 від 06.10.2025р. та №540397318 від 04.11.2025р. загальна сплачена сума становить 9.275,72 дол. США, тоді як в інвойсі №HSI2025000000110 від 07.11.2025р. вказана вартість товару 9.250,00 дол. США, відповідно неможливо однозначно ідентифікувати дані платіжні документи як такі, що стосуються даної партії товару; 3) згідно наданої калькуляції виробника б/н зазначено, що витрати на виробництво товару складають 1,85 дол. США/кг, проте до собівартості товару не включено заробіток/прибуток виробника, тобто виробник реалізує товар без жодного прибутку для себе.
Тому суб`єктом владних повноважень була застосована процедура консультацій з приводу рівня митної вартості товару і заявнику було запропоновано додатково подати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Інші документи - за бажанням.
Декларант листом № 19/11-01 від 19.11.2025р. повідомив, що надати додаткові документи, крім вже наданих разом з МД, на цей час не має можливості. Просив визначити митну вартість, користуючись наявною інформацією.
19.11.2025р. суб”єктом владних повноважень було прийнято оскаржене Рішення про коригування митної вартості №UA401000/2025/000281/2, де митна вартість товару була визначена на рівні - 6,949 дол. США за 1 кг (у загальній сумі - 34.765,84 дол. США).
Як з”ясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
19.11.2025р. на підставі рішення про коригування митної вартості товару відповідачем також було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2025/001153.
Заявник виконав владні вимоги згаданих рішень суб”єкта владних повноважень і оформив ввезення товару за визначеним Митницею показником митної вартості товару за митною декларацією №25UA401020053157U8 від 19.11.2025р.
Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товарів суми митних платежів до сплати збільшились на 295.780,33 грн.
Стверджуючи про невідповідність закону оскаржених Рішення про коригування митної вартості та Картки відмови заявник ініціював даний спір.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції , оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, дійшов висновку, що владний суб`єкт при виданні оскарженого рішення не дотримався вимог ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк обставини події з`ясував неповно, діяння приватної особи кваліфікував неправильно, кола усіх юридично значимих факторів не визначив, не оцінив, до уваги не взяв, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується ані із змістом нормативного регламентування, ані з фактичними дійсними обставинами спірних правовідносин. Тож , за наслідками розгляду справи суд доходить до переконання про те, що за правилами ч.2 ст.77 КАС України факт відповідності реально вчинених оскаржених управлінських волевиявлень суб`єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України слід кваліфікувати у якості недоведеного та навпаки - за правилами ч.1 ст.77 КАС України факт існування порушеного публічного права заявника слід визнати підтвердженим. Указане є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову. Оскільки оскаржена Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення була видана на виконання оскарженого Рішення про коригування митної вартості товарів, то суд першої інстанції дійшов висновку про скасування такої.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частині 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Згідно з ч. ч. 4, 5, п. 5 ст.10 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеного в даній нормі.
Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Слід зазначити, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості не може ґрунтуватись на припущеннях, а може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі №21-591а15.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 460/164/24.
Колегія суддів зазначає, що можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення Митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення ним критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі № 825/648/17 та ін.
Також, колегія суддів звертає увагу , що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).
Відповідно до абзаців 4 та 5 правил заповнення графи 33 визначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Тобто, вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. 
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19, від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у деклараціях митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.
Колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.
Так, з матеріалів справи вбачається, що між покупцем ТОВ «НВО «Ю БІ СІ – ПРОМО» та продавцем «HAS Sentetik Dokuma Sanayi Ve Ticaret» (Туреччина) укладений зовнішньоекономічний Контракт № 30/09-1 від 30 вересня 2019 року, згідно умов якого покупець приймає та оплачує, а продавець здійснює продаж та поставку Позивачу поліпропілену. Номенклатура, кількість, ціна, загальна вартість товару та інші умови поставки товару вказується у відповідній Специфікації до Контракту (п.1.2. Угоди). Умови та зобов`язання Сторін по Контракту були продовжені до 31.12.2027 року згідно Додаткової Угоди № 4 від 27.12.2024р. до Контракту. 
Згідно Контракту позивач здійснював імпорт подібного Товару від вищевказаного продавця.
02 жовтня 2025 року між Позивачем та «HAS Sentetik Dokuma Sanayi Ve Ticaret» укладена чергова Специфікація № 8 до Контракту № 30/09-1 від 30.09.2019 року на поставку Товару: Рукав поліпропіленовий, ламінований з одного боку, шириною 56 см, густина (включаючи ламінацію) 99 г/м.кв. щільність (25+63), білий в кількості 5000 кг. за ціною 1,85 доларів США за 1 кг. загальною вартістю 9 250,00 доларів США. 
Базис поставки Сторони узгодили згідно правил «Incoterms 2010» на умовах FСA Газіантеп, Туреччина. 
Продавець «HAS SENTETIK DOKUMA SANAYI VE TICARET» (Туреччина) свої зобов`язання з поставки Товару здійснив, що підтверджуються міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 012111 від 12.11.2025р. .
Згідно пункту 6 Специфікації № 8 від 02.10.2025р. до Контракту Позивач ТОВ «НВО «Ю БІ СІ – ПРОМО» сплатив продавцю попередню оплату в розмірі 50% вартості Товару, що підтверджується банківськім платіжним документом 537415336 від 06.10.2025р. на суму 4625,00 доларів США, а також 50% вартості Товару після готовності його до відвантаження, згідно банківського платіжного документу 540397318 від 04.11.2025р. на суму 4650,72 доларів США.
Позивач виконав свої обов`язки по Контракту з оплати Товару повністю, що підтверджується банківськими платіжними документами на суму 9 275,72 доларів США. (swift доручення ПроКредитбанк). 
18.11.2025 року митним декларантом позивача подано електронну митну декларацію № 25UA401020052943U1 для проведення митного оформлення вищевказаного Товару, в якій заявлений до ввезення Позивачем на територію України в режимі «імпорт» Товар [графа 31 ВМД]: «Текстильні матеріали не просочені, з покриттям (ламіновані): - PP LAMINATED TUBE FABRIC 56 CM – 5000 кг. Рукав поліпропіленовий, тканина поліпропілен 94%, добавки 4% , виготовлена з гранульваного поліпропілену, ламінований (з покриттям) з одного боку поліпропіленовою плівкою, шириною 56 см, щільність (включаючи ламінацію) 99 г/ м.кв.(25+63)+/- 5, білий, не фарбований, у рулонах, з полотняним переплетінням. Для власних виробничих потреб - виробництво пакувальної тари для продукції. Торгівельна марка: немає даних Виробник: HAS SENTETIK DOKUMA SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI Країна виробництва: TR.»
Загальна кількість Товару перерахована в додаткові одиниці метри квадратні (м2) згідно коду 055, що всього склало 56 5657 м2 [графа 41 ВМД], Загальною вартістю 9 250,00 доларів США. [графа 42 ВМД]. 
Митна вартість Товару – 11 032,87 доларів США, що в перерахунку у національній валюті гривні склало 464 119,75 грн. [графа 45 ВМД.]. 
До державного бюджету України Позивачем сплачено 37 129,58 грн. митного збору за ставкою 8%, а також ПДВ в розмірі 100 249,87 грн. за ставкою 20%. 
Розрахунок і код способу оплати 01 вказані в [графі 47 ВМД.]. 
До цієї Митної декларації надані наступні документи [графа 44 ВМД.]: 1. Пакувальний лист від 07.11.2025р. 2. Інвойс № HSI2025000000110 від 07.11.2025р. 3. Товарно-транспортна накладна (CMR) № 012111 від 12.11.2025р. 4. Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № D1566100 від 07.11.2025р. 5. Банківській платіжний документ 537415336 від 06.10.2025р. щодо оплати постачальнику 50% вартості Товару – 4625,00 доларів США 6. Банківській платіжний документ 540397318 від 04.11.2025р. щодо оплати постачальнику 50% вартості Товару – 4650,72 доларів США 7. Договір з експедитором ФОП ОСОБА_1 про надання транспортно-експедиційних послуг № 2103ГР від 21 березня 2024р 8. Рахунок на оплату ФОП ОСОБА_1 № 1795 від 14.11.2025р. за міжнародні транспортно-експедиційні послуги для здійснення перевезення. 9. Довідка про транспортні витрати № 1795 від 14.11.2025р. ФОП ОСОБА_1 щодо вартості перевезення та супутні витрати на доставку товару. 10. Договір між експедитором ФОП ОСОБА_1 та перевізником ФОП ОСОБА_2 на перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні № 1346 від 01.09.2025р. 11. Комерційна пропозиція продавця-виробника № 1023 від 25.09.2025р. 12. Звіт про оцінку майна підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 18/11/2025/01 від 18.11.2025р. 13. Розрахунок ціни (Калькуляція) Товару по Специфікації № 8. 14. Специфікація № 8 від 02.10.2025р. до Контракту № 30/09-1 від 30.09.2019р. 15. Додаткова Угода № 4 від 27.12.2024р. до Контракту № 30/09-1 від 30.09.2019р. 16. Контракт № 30/09-1 від 30.09.2019р. 17. Технічний опис Товару рукав з поліпропілену шириною 56 см. 18. Сертифікат якості Товару від 31.10.2025р. 19. Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00913652 від 07.11.2025р.
При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з умов Контракту.
Відповідач направив позивачу Повідомлення 1611078 від 19-11-2025р. такого змісту: «… У відповідності до ч.5 ст. 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; Крім того як зазначено в статті 337 Митного кодексу України, перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється зокрема із застосуванням контролю співставлення та в інші способи, передбачені Митним кодексом України. Зазначена форма контролю полягає в співставленні даних про вартість товарів, які заявляє декларант, з даними про вартість таких товарів, які містяться в інших електронних документах, наявних у митного органу на момент здійснення митного оформлення оцінюваних товарів. За результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до поданих до митного оформлення банківських платіжних документів № 537415336 від 06.10.2025, № 540397318 від 04.11.2025 загальна сплачена сума в розмірі 9275,72 дол. США. В наданому до митного оформлення рахунку № HSI2025000000110 від 07.11.2025 вказана вартість товару 9250 дол. США, відповідно неможливо однозначно ідентифікувати дані платіжні документи як такі, що стосуються даної партії товару. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу Вас надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Інші документи - за бажанням.»
19.11.2025р. Позивач листом № 19/11-01 від 19.11.2025р. вказав на перелік всіх наявних документів, які підтверджують вартісні показники Товару , які було вже подано, а товар не страхувався і ліцензуванню не підлягає.
19.11.2025р. митним органом прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/001153 та Рішення № UA401000/2025/000281/2 про коригування митної вартості товару за резервним методом визначення вартості згідно із статті 64 Митного кодексу України.
В обґрунтування прийняття спірного рішення митний орган посилається на наступне: «Під час контролю за правильністю визначення митної вартості та вивчення документів. які підтверджують митну вартість відповідно до ч.2 ст.53 МКУ, виявлено розбіжності та не точності, а саме: 1) слід зауважити, що для оформлення митної декларації для експорту з країни-відправлення було надано інший рхунок-фактуру, а саме TPS E -Fatura V 25243160110886045253747/1 від 07.11.2025, проте такий рахунок декларантом не до митного оформлення не подавався; 2) відповідно до поданих до митного оформлення банківських платіжних документів № 537415336 від 06.10.2025, № 540397318 від 04.11.2025 загальна сплачена сума в розмірі 9275,72 дол. США. В наданому до митного оформлення рахунку № HSI2025000000110 від 07.11.2025 вказана вартість товару 9250 дол. США, відповідно неможливо однозначно ідентифікувати дані платіжні документи як такі, що стосуються даної партії товару. Таким чином в митного органу виникає обґрунтований сумнів в повноті та правильності включення усіх складових митної вартості. Також слід зауважити, що згідно наданої калькуляції виробника від 26.05.2025 №б/н зазначено, що витрати на виробництво товару складають 1.85 дол.США/кг, проте до собівартості товару не включено заробіток/прибуток виробника, тобто згідно наданої калькуляції виробник товару реалізує товар без жодного прибутку для себе, що також викликає обгрунтований сумнів в об`єктивності наданої калькуляції та задекларованої вартості загалом. Також Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Враховуючи що транспортування здійснювало власними силами отримувача, більшість з вищезгаданих документів не було надано. Враховуючи вищезазначене та положення ч.2,3 ст.53 МКУ, декларанту було направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч.2,3 ст. 53 МКУ, а саме «1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Інші документи - за бажанням.». Декларант листом № 19/11-01 від 19.11.2025 серед іншого повідомив, що додаткових документів надавати не буде. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до п. 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість, у разі:- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2,3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ та ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п.1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості товару є МД від 11.06.2025 № UA100320/2025/021607, за якою оформлено товар: «Бавовняне полотно (бавовна 100%), що використовується для широкоформатного друку, в рулонах. Призначене для друку екосольвентними, латексними, ультрафіолетовомим чорнилами, (acryl coated), загрунтоване: Бавовняне полотно (бавовна 100%) DigiEco Natura 1402 106,7 см. -29шт.Бавовняне полотно (бавовна 100%) DigiEco Natura 1402 137 см. -10шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura1402 137 см. -2шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4см. -55шт. Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4 см. -3шт.Бавовняне полотно (бавовна 100%) Digi Eco Natura 1402 152,4 см. -2шт.Торговельна марка: Resent`e, Країна виробництва : ТR Виробник : LITEKS PLASTIK IMPERTEKS TEKSTIL SANAYI ve TICARET LTD. STI.», та складає 6,949 Дол. США за кг. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п. 3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ. Також роз`яснюється право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду
У ході судового розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості прийняті з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів.
Отже, надаючи оцінку підставам, що покладені в основу оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо посилання на ненадання TPS E-Fatura V 25243160110886045253747/1 від 07.11.2025 року як на підставу для коригування митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.
TPS-E-Fatura – це номер електронного документу, що в електронній митній базі Туреччини формується як внутрішній, при проведенні митних процедур в країні відправлення, оскільки формується у TPS (розшифровується як «TEK PENCERE SISTEM»), що в перекладі «система єдиного вікна». Запис «TPS-E-Fatura » свідчить лише про те, що товари відповідних позицій внесені в єдину систему електронного декларування країн Європейської економічної зони. Дані записи в митній декларації країни експортера є всього лише кодами реєстрації даних товарів в системі митного декларування та не існують в паперовому вигляді.
Е-фатура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації.
Враховуючи викладене, вищевказаний документ не може надаватися покупцеві і, відповідно, декларантом при митному оформленні митному органу України.
Зазначений документ не є комерційним інвойсом, не передбачений умовами зовнішньоекономічного контракту між сторонами та не підтверджує і не змінює фактичну ціну угоди, погоджену між продавцем і покупцем. Єдиним комерційним документом, що підтверджує ціну поставки товару, є рахунокфактура (інвойс), який був поданий Позивачем до митного оформлення разом з контрактом, специфікацією та банківськими платіжними документами, що підтверджують фактичну оплату товару. 
Крім того, слід зазначити, що TPS-E-Fatura не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до частини 2 статті 53 МК України, відсутність такого документу не впливає на митну вартість, оскільки він не містить відомостей, необхідних для перевірки митної декларації.
Щодо твердження митного органу про неможливість ідентифікації платіжних документів як таких, що стосуються спірної партії товару. Колегія суддів зазначає наступне.
Так , митними органом зазначається різниця між сумою, визначеною в інвойсі № HSI2025000000110 від 07.11.2025 року (9 250,00 доларів США), та загальною сумою банківських платежів у розмірі 9 275,72 доларів США, що складається з: платіжного документа № 537415336 від 06.10.2025 року на суму 4 625,00 доларів США (50 % вартості товару); платіжного документа № 540397318 від 04.11.2025 року на суму 4 650,72 доларів США (50 % вартості товару). 
Різниця у розмірі 25,72 доларів США обумовлена сплатою банківських комісій за умовами OUR, що прямо випливає з поданих платіжних документів. 
За умовами комісії OUR платник (покупець) самостійно сплачує комісії банку-ремітента та/або банків-кореспондентів, унаслідок чого продавець фактично отримує рівно суму, зазначену в інвойсі, тобто 9 250,00 доларів США. 
Таким чином, збільшення суми банківського списання не свідчить про збільшення ціни товару, а є виключно витратами покупця на проведення банківського платежу. 
Відповідно до статей 49 та 58 Митного кодексу України митною вартістю є ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті за товар, а не витрати, пов`язані з технічним здійсненням платежу. Банківські комісії, у тому числі за умовами OUR, не включаються до митної вартості товару.
Крім того, за умовами поставки FCA ціна товару визначається виключно інвойсом, а витрати банку покупця, включаючи банківські комісії, не є складовими ціни товару та не впливають на митну вартість. 
Подані платіжні документи № 537415336 від 06.10.2025 року та № 540397318 від 04.11.2025 року містять повну ідентифікацію спірної поставки, а саме: платника та отримувача платежу; номер і дату зовнішньоекономічного контракту № 30/09-1 від 30.09.2019 року; номер і дату Специфікації № 8 від 02.10.2025 року; призначення платежу — попередня оплата за товар за відповідним контрактом та специфікацією. 
Наведені реквізити підтверджують, що зазначені платежі здійснені саме за партію товару, яка була подана до митного оформлення. 
Отже, різниця у сумі, що дорівнює розміру банківської комісії, не є розбіжністю у числових значеннях митної вартості, не створює обґрунтованих сумнівів у достовірності заявленої митної вартості та не може бути підставою для відмови у застосуванні основного методу її визначення.
Щодо доводів митниці про недоліки калькуляції та відсутності відображення у калькуляції або недостатності прибутку виробника, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Тобто, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи), калькуляції виробника товару, на які посилається відповідач, не входять до переліку обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу, визначеного ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Також, слід звернути увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.08.2023 у справі № 826/3098/16, про те, що сумніви митного органу щодо змісту наданого розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару є необґрунтованими, оскільки форма розрахунку ціни на законодавчому рівні не затверджена, а правильність розрахунку виробником ціни товару відповідачем документальними доказами спростована не була.
Калькуляція вартості є внутрішнім документом підприємства, тому перелік інформації, яка має бути зазначена у калькуляції виробника, не є вичерпною та визначається безпосередньо постачальником товарів.
Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, митна вартість визначається на основі ціни, фактично сплаченої або такої, що підлягає сплаті.
Отже, наявність або відсутність рядка «прибуток» у калькуляції не є обов`язковою вимогою - якщо інші документи (контракт, інвойс, банківські платіжні документи, транспортні документи) підтверджують ціну операції.
Митний кодекс не містить вимоги обов`язкового відображення прибутку у калькуляції.
Також, як прямо зазначено у самій калькуляції, прибуток виробника включено до вартості матеріалів та становить 0,13 долара США за 1 кг товару.
Ця обставина прямо відображена у поданому розрахунку ціни для оцінки під час митного контролю.
Стосовно доводів митного органу щодо неналежного підтвердження транспортних витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Стаття 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" містить перелік видів транспортно-експедиторських послуг, що надаються експедиторами за дорученням клієнтів, який є відкритим і завершується абзацом: "надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству".
У силу приписів параграфу 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23 звернула увагу на те, що наведений у Правилах перелік документів не є вичерпним, на що вказує мовний зворот «можуть належати».
Отже, законодавством не передбачений вичерпний та єдиний перелік документів, які підтверджують транспортні витрати імпортера при ввезенні товару. Основною вимогою законодавства до таких документів є наявність в них інформації щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
З матеріалів справи та документів , наданих позивачем до митного органу , вбачається , що перевезення товару здійснювалося із залученням експедитора та перевізника на договірних засадах. 
Під час митного оформлення на підтвердження транспортних витрат Позивачем наступні документи: договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 2103ГР від 21.03.2024 року, укладений з ФОП ОСОБА_1 ; рахунок на оплату № 1795 від 14.11.2025 року за міжнародні транспортноекспедиційні послуги; довідка про транспортні витрати № 1795 від 14.11.2025 року із деталізацією вартості перевезення та супутніх витрат; договір на перевезення вантажів № 1346 від 01.09.2025 року, укладений між експедитором та перевізником ФОП ОСОБА_2 . 
У рахунку на оплату та довідці про транспортні витрати визначено вартість міжнародних транспортних послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом м. Газіантеп (Турецька Республіка) - м. Харків (Україна) у загальному розмірі 108 000,00 грн, у тому числі: м. Газіантеп - кордон України (м/п Порубне) - 75 000,00 грн (включаючи навантажувальні роботи); кордон України (м/п Порубне) - м. Харків - 32 000,00 грн; винагорода експедитора на території України - 1 000,00 грн. 
Страхування вантажу не здійснювалося, що також зазначено у поданих документах. 
Документи щодо транспортних витрат надані саме експедитором, з яким позивач перебував у безпосередніх договірних правовідносинах, що відповідає практиці організації міжнародних перевезень .
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Такі висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 07 липня 2023 року у справі № 803/718/17, від 15 жовтня 2024 року у справі № 520/6058/24.
Позивачем під час митного оформлення товару на підтвердження вартості транспортування товарів на митну територію України надані , крім іншого, як довідка про транспортні витрати так і рахунки на оплату.
Отже, рахунок на оплату та довідка про транспортні витрати, надані експедитором Позивача, є належними та допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товару. 
Таким чином, декларантом подано всі необхідні документи, передбачені пунктом 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження транспортних витрат.
Відповідач у спірному рішені про коригування митної вартості не зазначив посилань на докази, що свідчили б про заниження вартості транспортно-експедиційних послуг, тоді як відповідні доводи митного органу носять форму припущень.
З матеріалів справи вбачається , що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України про товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час.
Тобто , основною підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначеного в митній декларації, поданій позивачем, став аналіз цінової інформації, яка міститься в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України.
Наявність у митного органу інформації щодо митної вартості товарів згідно митних оформлень аналогічних товарів в базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України згідно вказаного в рішенні не свідчить та не може свідчити про факт навмисного заниження вартості товару.
При цьому, посилання у рішенні лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларацій, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Поряд із тим, текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.01.2022 року у справі №520/11061/2020.
Таким чином, використані позивачем відомості повністю підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні та/або всі складові митної вартості, необхідні для її обчислення, присутні, а інформація в базах АСМО Інспектор та ЄАІС не свідчить та не може свідчити про заниження митної вартості товарів позивачем, що є підставою для відхилення аргументів Відповідача і в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а.
У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі № 300/784/24.
У постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а Верховний Суд навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відтак зазначені доводи відповідача не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що таке не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. 
Відповідачем вказано лише номери та дати митних декларацій, які стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.
Тобто , колегія суддів звертає увагу , що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17, від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24.
Відповідачем під час розгляду справи також не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували подібність характеристик імпортованого позивачем транспортного засобу та транспортного засобу, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
Резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У вказаному рішенні не зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Колегія суддів зазначає, що різниця у вартості товарів за різними поставками не є підставою для коригування, оскільки торговельні відносини базуються на свободі договору (постанова ВС від 27 лютого 2025 року у справі № 300/784/24). Спрацювання профілю ризиків АСАУР має інформаційний характер і не є достатньою підставою для відмови у застосуванні першого методу (ст. 58 МК України).
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Колегія суддів звертає увагу на те , що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості порівняння всіх впливаючих на ціну характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного суду від 07 травня 2025 року у справі №560/1787/23 та від 23 квітня 2025 року у справі № 160/12189/24.
Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.
Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за другорядним методом (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, що є порушенням вимог Митного кодексу України.
Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.
Крім того, наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
При цьому, наявність у вказані системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 27.02.2025 по справі №300/784/24, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку митний орган не довів наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401000/2025/000281/2 від 19.11.2025р. та картка відмови Вінницької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2025/001153 від 19.11.2025р.є необґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.
Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 по справі № 520/2657/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий