єдиний унікальний номер справи 531/71/26
номер провадження 2/531/432/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Фисун Л.С.,
за участю секретаря Нагорної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Докучаєвські чорноземи Карлівщини» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати та розірвання договору оренди землі,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачапро стягнення заборгованості по сплаті орендної плати та розірвання договору оренди землі, в якомузазначає, що він є власником земельної ділянки площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32408553216, номер запису про право власності:24614300. Земельна ділянка набута ним у власність на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2018 №126, після смерті батька - ОСОБА_2 . За його життя, 25.07.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лип`янка-Агроальянс» укладено Договір оренди вказаної земельної ділянки, строком 31.12.2026. Умови договору оренди земельної ділянки відповідач не виконує, орендну плату за 2024 - 2025 роки не сплатив. Згідно умов договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 193060,90 грн. Річний розмір орендної плати складає 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, що в грошовому виразі складає 19306,09 гривень в рік. 
Орендна плата за земельну ділянку повинна виплачуватися орендодавцю із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків та військового збору у розмірі 5 відсотків, що в загальному складає 23 відсотки, які сплачуються орендарем, як податковим агентом. Фактично, відповідач повинен був виплачувати орендну плату за землю в розмірі 14 865,69 грн. (19306,09 грн. Х77%) в рік (без врахування щорічної індексації).
Крім того, відповідач у порушення пунктів 4.1, 4.3, 4.4 договору не виплатив узгоджений розмір орендної плати індексів інфляції за 2024-2025 роки, що розрахована наступним чином: у 2024 році орендна плата із урахуванням індексу інфляції складає 16649,57 грн. (14 865,69 грн. х 112%), у 2025 році 16054,94 грн. (14 865,69 грн. х 108%). Саме такий, у зв`язку зі зміною індексу інфляції, договірний розмір орендної плати у 2024-2025 роках, підлягав сплаті орендарем на користь орендодавця.
Орендарем два роки не сплачувалась орендна плата, що вказує на систематичність порушення умов договору оренди.
У зв`язку з цим, просить суд: розірвати договір оренди землі площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , розташована на території Полтавської області Полтавського району Карлівської міської ради (за межами населеного пункту), укладений 25.07.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс»(код ЄДРПОУ:40167848) та ОСОБА_2 , про що у Державному реєстрі речових прав вчинено запис № 15670364 від 27.07.2016 року, та скасувати його реєстрацію; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» на користь ОСОБА_1 , заборгованість зі сплаті орендної плати за земельну ділянку площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024 за період з 2024 року по 2025 рік включно та понесені судові витрати.
Позиції учасників судового провадження.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався.
Представник позивача - адвокат Удовіченко І.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, зазначивши що позов підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. 
Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» та третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Докучаєвські чорноземи Карлівщини» у підготовче та судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які повернулись на адресу суду не врученими. Виклик відповідача у судове засідання також здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
За вказаних обставин, суд вважає, що відповідач ТОВ «Лип`янка-Агроальянс» та третя особа ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи Карлівщини» про розгляд справи повідомленій належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
За вказаних обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.’
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 20 січня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.28).
Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року відкладено підготовче судове засідання для повторного виклику сторін (а.с.45).
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року за клопотанням представника позивача відкладено підготовче судове засідання для витребування доказів, витребувано докази (а.с.57).
Ухвалою суду від 02 квітня 2026 року відкладено підготовче судове засідання для повторного виклику сторін (а.с.65).
Ухвалою суду від 13 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.76).
Ухвалою суду від 05 травня 2026 року відкладено судове засідання для повторного виклику сторін (а.с. 88).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Полтавської області Полтавського району Карлівської міської ради (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32408553216, номер запису про право власності: 24614300, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17). 
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2018 №126 вбачається, що позивач успадкував земельну ділянку площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024, після смерті батька ОСОБА_2 (а.с. 16).
25 липня 2016 року між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» укладено договір оренди з вказаної земельної ділянки (а.с.18-23).
Згідно умов договору в оренду передається земельна ділянка площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 193060,90 грн. Договір діє до 31 грудня 2026 року. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 2.3. договору), що в грошовому виразі складає 19306 (дев`ятнадцять тисяч триста шість) гривень 09 копійок за один повний рік користування земельною ділянкою, яка сплачується до 31 грудня. У разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений Договором, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі 0,1% (відсотка) несплаченої суми за кожен день прострочення.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 16.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» та товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Докучаєвські чорноземи Карлівщини» укладено договір суборенди щодо земельної ділянки площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024 (а.с. 22).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та ЦК України.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно зі ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду зробила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що відповідач порушив умови договору оренди щодо своєчасної сплати орендній платі за 2024-2025 роки, що є підставою для розірвання вказаного договору.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - правообов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 318/433/18 міститься висновок, що неналежне виконання умов договорів також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те чи виплачена у подальшому заборгованість по договору.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, договором оренди землі передбачено, що за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату до 31 грудня кожного року.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, наполягав на тому, що відповідач не в виплачував орендну плату за період з 2024 по 2025 роки включно, а відтак повинен сплатити йому суму невиплаченої орендної плати за вказаний період з урахуванням індексу інфляції за 2024 рік у розмірі 16649,57 грн, за 2025 рік у розмірі 16054,94 грн.
Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13.02.2013 р. у справі № 6-170цс12).
Отже, саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договорами оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання.
Проте, відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за договором оренди за період з 2024 по 2025 роки, як і доказів про те, що позивач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату у строки та на умовах, що встановлені договором оренди або в порядку визначеному законодавством України.
Враховуючи, що відповідачем не доведена відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати у строки, встановлені Договором оренди, суд вважає, що внесення орендної плати за 2024 - 2025 роки відповідачем порушені з його вини. Відтак судом встановлено, що позивачу у справі виплати орендної плати за 2024 - 2025 роки відповідачем здійснено не було.
Так, розмір заборгованості з орендної плати за 2024-2025 роки за договором оренди від 25 липня 2016 року складає 29731,38 грн (10 відсотків від нормативної грошової оцінки землі – 19306,09 грн, з вирахуванням податків – 14865,69 грн х 2 роки = 29731,38 грн) з урахуванням індексу інфляції за 2024 рік -16649,57 грн, за 2025 рік – 16054,94 грн.
Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом 2024 - 2025 років, оскільки неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.
Пунктом 7 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення. Отже, розірвання договору оренди - це спосіб захисту прав та інтересів суб`єктів правовідносин, передбачений законодавством.
При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що положення частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі" імперативно передбачають, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Верховний Суд також зазначає, що обов`язок орендаря повернути земельну ділянку та привести її в придатний для подальшого використання стан невід`ємно пов`язаний з настанням певного юридичного факту - припинення чи розірвання договору оренди землі. А тому після припинення чи розірвання договору оренди у орендаря виникає обов`язок повернути земельну ділянку орендодавцю.
Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Досліджуючи питання щодо наявності підстав для розірвання договору, судом встановлено що відповідачем не надано доказів про сплату орендної плати чи контррозрахунку та не спростування фактів систематичного (понад два рази) невиконання зобов`язань. Саме систематичне порушення договору стало підставою для його розірвання. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, відтак відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача також в повному обсязі підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 12, 13, , 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Докучаєвські чорноземи Карлівщини» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати та розірвання договору оренди землі- задовольнити.
Розірвати договір оренди землі, укладений 25 липня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» (код ЄДРПОУ:40167848) та ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису про інше речове право 15670364 від 27.07.2016), яка належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,47 га, кадастровий номер: 5321610100:00:001:0024. 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс» на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором оренди землі від 25 липня 2016 року зі сплаті орендної плати за період з 2024 року по 2025 роки включно та понесені судові витрати зі спати судового збору в розмірі 2662,40 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .
Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Лип`янка-Агроальянс», код ЄДРПОУ:40167848, адреса:36010, м.Полтава, вул. Половки, 64. 

Суддя Л.С.Фисун