ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року
м. Київ
справа № 183/501/25
провадження № 51-1290 км 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої (відеоконференція) ОСОБА_6 ,
захисника (відеоконференція) ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22024040000001488 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області вироком від 23 жовтня 2025 року визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, та призначив їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. 
Згідно з вироком ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та неустановлений час, але не раніше 20.12.2022, перебуваючи в невстановленому місці, використовуючи власний мобільний телефон у месенджері «Telegram» долучилась до тематичної групи «На самом деле в Днепре чат».
В невстановлений час, однак не пізніше 07:42 05.05.2023, ОСОБА_6 з невстановленого джерела отримала інформацію про перевезення військової техніки Збройних Сил України з смт Черкаське через с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, яке відбувалось у вечірній час доби 04.05.2023.
Не пізніше 07:42 05.05.2023 у ОСОБА_6 , якій було достовірно відомо про діючий воєнний стан, будучи негативно налаштованою стосовно державної влади України, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на поширення інформації про переміщення зброї, переміщення та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території Дніпропетровської області, з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого проживання; усвідомлюючи, що надані нею відомості будуть використані представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, на шкоду територіальній цілісності та обороноздатності України, в інтернет-месенджері «Telegram» поширила інформацію невстановленому досудовим розслідуванням оператору чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з ідентифікатором про переміщення Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, зокрема про здійснення перевезення великої кількості військової техніки шляхом надіслання текстового повідомлення.
Потім невстановлений досудовим розслідуванням оператор чат-боту у період часу з 07:44 по 07:47 05.05.2023 в інтернет-месенджері «Telegram» повідомив ОСОБА_6 , що надіслані останньою вищевказані відомості мають важливе значення та подякував за вказану інформацію.
Приблизно о 09:00 14.06.2023 ОСОБА_6 стала очевидицею розвантаження військової зброї з транспортних засобів біля церкви у центрі с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон та власний обліковий запис в інтернет-месенджері «Telegram», ОСОБА_6 поширила інформацію невстановленому досудовим розслідуванням оператору чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про переміщення зброї та розташування Збройних Сил України за можливості їх ідентифікації на місцевості, зокрема про здійснення о 09:00 14.06.2023 розвантаження військової зброї.
Після цього невстановлений досудовим розслідуванням оператор чат-боту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » подякував ОСОБА_6 за повідомлення вищевказаної інформації.
Згідно з відповіддю військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України встановлено, що вечором 04.05.2023 з смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області через с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області здійснювалось перевезення військової техніки - танків на сідлових тягачах, та приблизно о 09:00 14.06.2023 здійснювалось розвантаження військової зброї - мінометів калібру 82 мм «Васильок» з транспортних засобів (фур) біля церкви у центрі с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 - без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Посилається на те, що суд апеляційної інстанції обмежив право ОСОБА_6 на захист, оскільки не забезпечив її присутність під час апеляційного розгляду, хоча вона бажала брати участь у апеляційному розгляді. Вказує, що суд навіть не поставив на обговорення питання щодо можливості розгляду справи за відсутності обвинуваченої.
Крім цього, захисник зазначає, що діяння засудженої за ч. 3 ст. 114-2 КК України кваліфіковано неправильно, оскільки вона не заперечує факт поширення інформації, вказаної у судових рішеннях, однак жодними доказами не підтверджується те, що вона мала на меті надання цієї інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України. ОСОБА_6 вказує про відсутність у неї будь-якої цілі.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджена підтримали подану касаційну скаргу.
Прокурор заперечувала проти задоволення скарги.
Мотиви Суду
За змістом статей 433, 438 КПК України суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, мають бути зазначені узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Перевіривши кримінальне провадження в касаційному порядку в межах доводів поданої касаційної скарги, колегія суддів вбачає, що вказаних вимог закону суди дотрималися.
Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 апеляційну скаргу було подано виключно стороною захисту, питання про погіршення становища обвинуваченої не ставилось. 
Частиною 4 ст. 405 КПК України визначено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
Таким чином, КПК України передбачає можливість проведення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, однак за обов`язкової умови, що він був належним чином повідомлений про розгляд.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року розгляд справи щодо ОСОБА_6 було призначено на 14 годину 00 хвилин 09 лютого 2026 року (т. 1 а. с. 234).
Повістка про виклик до суду була направлена до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» для вручення обвинуваченій ОСОБА_6 , де остання утримувалась (т. 1 а. с. 235).
В судовому засіданні Верховного Суду ОСОБА_6 підтвердила, що була належним чином повідомлена за декілька днів про час та дату апеляційного розгляду і клопотань про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавала.
Зі змісту аудіозапису судового засідання у суді апеляційної інстанції встановлено, що в засіданні був присутній захисник ОСОБА_7 , який також не заявляв про бажання обвинуваченої брати участь в апеляційному розгляді, не просив відкласти розгляд справи для забезпечення її участі у апеляційному розгляді безпосередньо або у режимі відеоконференції.
З огляду на це, враховуючи, що ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про час та дату апеляційного розгляду, що вона підтвердила у засіданні касаційного суду; будь-яких клопотань про бажання брати участь у апеляційному розгляді до суду не подавала, питання про погіршення становища обвинуваченої у апеляційній скарзі не ставилося, колегія суддів Верховного Суду вважає, що апеляційним судом не було порушено вимоги КПК України щодо забезпечення участі обвинуваченої у апеляційному розгляді, тому доводи касаційної скарги в цій частині вбачає необґрунтованими.
Також колегія суддів не погоджується з посиланнями у касаційній скарзі на неправильну кваліфікацію діянь ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 114-2 КК України, оскільки жодними доказами не підтверджується те, що вона мала на меті надання інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України.
Спростовуючи аналогічні доводи, апеляційний суд обґрунтовано вказав, що публікації та дописи у тематичній групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в інтернет-месенджері «Telegram» безсумнівно свідчать про ворожий, пропагандистський та проросійський характер цього телеграм-каналу. 
Надсилаючи відповідну інформацію у чат-бот, вона отримувала подяку за надану інформацію та відповідь, що для них ця інформація є дуже важливою. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що ОСОБА_6 безумовно не могла не розуміти, що неодноразово передана нею інформація через чат-бот про переміщення зброї, переміщення та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань буде використана саме представниками держави, що здійснює збройну агресію проти України, тому кваліфікація її діянь саме за ч. 3 ст. 114-2 КК України є правильною.
Дніпровський апеляційний суд належно перевірив під час апеляційного перегляду доводи поданої апеляційної скарги і вмотивовано погодився із вироком суду першої інстанції, залишивши його без зміни. У рішенні апеляційного суду належним чином зазначено підстави, на яких воно ґрунтується. Ухвала апеляційного суду відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, в межах доводів касаційної скарги не встановлено.
За таких обставин, керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3