ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6600/26 Справа № 205/37/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дорошенко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Макарова М.О., Городничої В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради 
на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07 квітня 2026 року про відмову у виправленні описки у складі судді Дорошенко Г.В. 
у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07 квітня 2026 року у задоволенні заяви Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради про виправлення описки у заочному рішенні Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 березня 2026 року відмовлено.
Ухвала суду мотивована відсутністю підстав для внесення виправлень в ухвалу суду, оскільки судом не допущені арифметичні чи технічні помилки, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. 
Не погодившись з такою ухвалою суду, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило ухвалу суду скасувати. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення питання розподілу судових витрат не було звернуте уваги, що платником за подання позову до суду є виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, тому витрати зі сплати судового збору мають бути стягнуті на користь останнього. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02 січня 2026 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Заочним рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 березня 2026 року позов Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надміру виплачену суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 грудня 2024 року по 28 лютого 2025 року у розмірі 9000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
У квітні 2026 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради звернулося до суду із заявою про виправлення описки у заочному рішенні Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 березня 2026 року у справі № 205/37/26.
Заява мотивована тим, що у резолютивній частині рішення невірно вказано найменування юридичної особи, на користь якої має бути стягнутий судовий збір, оскільки судовий збір за подання позову було фактично сплачено іншою юридичною особою, а саме виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради.
Згідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвали описки чи арифметичні помилки.
Під час вирішення питання про виправлення описок та арифметичних помилок у рішенні суд позбавлений можливості перевіряти законність та обґрунтованість цього судового рішення.
Описка - це помилка, яка пов`язана з неправильним написанням слів у тексті судового рішення. Виправленню підлягають виключно ті описки, які істотно впливають на суть прийнятого судового рішення та його виконання. Такими описками, зокрема, можуть бути: неправильне написання прізвищ, імен, по-батькові, найменувань учасників судового процесу, найменувань та адрес знаходження спірного майна, встановлених дат та строків тощо.
Тобто, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо).
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам, зокрема, роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2022 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20) вказала на те, що правила статті процесуального законодавства, яка регламентує виправлення описок, передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.
Щодо меж повноважень судів виправляти описки в своїх рішеннях та щодо можливості при цьому судами змінювати ухвалені ними рішення Верховний Суд зробив свій правовий висновок в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц, у якій дійшов висновку, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має прав змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судові витрати - це грошові кошти, право на оплату чи обов`язок щодо сплати чи відшкодування яких виникає в учасників процесу на підставі закону або рішення суду з конкретного спору у зв`язку з розглядом справ.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, повинні бути відшкодовані її судові витрати іншою стороною.
Слід зазначити, що цивільне процесуальне законодавство не забороняє сплатити суму судового збору за подання позову, апеляційної скарги або касаційної скарги не стороною у справі, а іншою особою, яка не є особою, що звертається до суду. У такому випадку суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позову (заяви, скарги), містили відомості про те, за який саме позов (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Отже, судовий збір не заборонено сплатити іншій особі.
Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20.
Дослідивши зміст заяви про виправлення описки та враховуючи викладене вище правове регулювання вирішення питання про внесення виправлень у судове рішення, колегія суддів дійшла до висновку про правильність відхилення вимог згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки зазначені заявником підстави для виправлення описки в рішенні суду не можуть вважатися опискою в розумінні положень ст. 269 ЦПК України.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час вирішення питання розподілу судових витрат не було враховано те, що судовий збір за подання позову було фактично сплачено іншою юридичною особою, а саме виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, а тому і судовий збір має бути стягнутий на користь останньої, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не залежно від того, хто є фактичним платником судового збору згідно з платіжним документом, відшкодування судового збору здійснюється саме стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, а не особі, яка його сплатила.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання щодо розгляду заяви про виправлення описки, тому, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради - залишити без задоволення.
Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07 квітня 2026 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 червня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: М.О. Макаров

В.С. Городнича