ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Львів	Справа № 608/323/26 пров. № А/857/13724/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2026 року (ухвалене головуючим суддею Коломієць Н.З. у м. Чорткові) у справі № 608/323/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6536595 від 20.01.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
10.02.2026 до суду надійшла заява Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про закриття провадження у справі відповідно до п.8 ч.1 ст.328 КАС України.
Заява обґрунтована тим, що постанову серії ЕНА №6536595 від 20.01.2026, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, скасовано, а справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд.
В свою чергу представник позивача 16.02.2026 також подав заяву про закриття провадження у даній справі, в зв`язку з тим, що відповідач після відкриття провадження у даній справи 06 лютого 2026 року скасував оскаржувану постанову, а отже відсутній предмет спору. Також просив стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору та за правничу допомогу.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 16.02.2026 закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 532 (п`ятисот тридцяти двох) гривень 48 копійок та 3000 (трьох тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції рішенням начальника УПП в Тернопільській області ДПП Б. Шевчука від 06.02.2026 постанову серії ЕНА №6536595 від 20.01.2026, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, скасовано, а справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд. Таким чином, предмет спору в даній справі відсутній.
Враховуючи наведене, до вимоги ст. 140 КАС України суд виснував, що з відповідача в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню 532,48 гривень судового збору та 3000 гривень, понесених витрат на правничу допомогу, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 22 січня 2026, Актом прийому-передачі наданих послуг від 29.01.2026 та квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 29.01.2026.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційні скарзі покликаються на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу. В частині закриття провадження просить залишити без змін.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що нормами КАС України не врегульоване питання розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у разі закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п.8 ч.1 ст.238 КАС України
Оскільки клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю були відсутні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно вимог 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Згідно п. 8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
За приписами ч.2 ст.238 КАС України у випадку закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі було заявлено до відшкодування саме суми сплаченого судового збору й витрати на професійну правничу допомогу в першій інстанції.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.132 КАС України).
Так, витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до ч.2 ст.134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. 
Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України.
Апелянт вказує, що зі змісту цих норм закону, не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.
Однак колегія суддів вказує, що ч.8 ст.139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, таким чином суд першої інстанції правомірно вирішив, що на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу.
В даному випадку, хоч і відповідач визнавши помилку й усунувши її, однак позивач поніс певні витрати на сплату судового збору та правової допомоги, та має право на їх відшкодування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2026 року у справі № 608/323/26 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог статей 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула