Справа № 481/477/26 
Провадж.№ 2/481/468/2026
Р І Ш Е Н Н Я
іменем У К Р А Ї Н И

30.06.2026 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Уманської О.В., за участю секретаря судових засідань Кузьміної Н.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС», Позивач, Товариство) звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 24675,43 грн заборгованості за кредитним договором № 675704287 від 13.02.2022 року, 2662,40 грн судового збору та 7 000 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивувались тим, що 13.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 675704287 (далі Кредитний договір) у формі електронного документу з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно його умов, первісний кредитор виконав свій обов`язок та 13.02.2022 року перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 6300,00 грн на банківську карту відповідача. Проте в подальшому Відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 23 275,00 гривень.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався, шляхом укладання додаткових угод до цього договору факторингу.
Згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача.
Також, 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01. Відповідно до умов вказаного договору факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 675704287 від 13.02.2022 року.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01від 23.02.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого, Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 675704287 від 13.02.2022 року.
Згідно Витягу з реєстру прав вимоги № б/н від 15 липня 2025 року до Договору факторингу 15/07/25-Е, за яким від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Товариство зазначало, що ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за договором кредиту і у нього утворилась заборгованість у розмірі 24675,43 грн, яка складається із: 21999,53 грн заборгованість за кредитом, 2675,90 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Представник позивача вказував, що оскільки відповідач заборгованість не погасив і від виконання своїх зобов`язань ухиляється, Товариство було змушене звернутися до суду з даним позовом.
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 року матеріали справи передані до провадження судді Уманській О.В.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження).
Ухвалою від 28.04.2026 року за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази, які надійшли до суду 26.05.2026 року.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.
07.05.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Безсмертного С.М., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечує проти задоволення вимог позивача, що викладені в позовній заяві, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.
Зокрема відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі за користування грошовими коштами, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. Крім того останній вважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п. 3.2 Кредитного договору не відбулася, оскільки суду не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідача чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Також оскільки умови договору № 675704287 від 13.02.2022 року відповідачем в частині його зобов`язань щодо погашення заборгованості за тілом кредиту не виконані, тому відповідно до п. 11.1 договору (...У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання), даний договір діяв після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, тому вважає що на спірні правовідносини поширюється дія абзацу другого частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, відповідно до якого забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом і продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
Крім того зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу по теперішній час, що підтверджується долученими до матеріалів відзив документами. а тому на останнього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом.
Також зауважує, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 675704287 від 13.02.2022, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Щодо відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу зазначає, що в матеріалах наявний лише договір з адвокатським бюро та відсутній ордер чи інший документ, який підтверджує повноваження адвоката, який надав правову допомогу позивачу у суді за позовом, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі немає. Надані позивачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус.
08.05.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечення представника Відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо безпідставності нарахування відсотків відповідачу з посиланням на ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зауважує, що ОСОБА_1 вступив до лав ЗСУ 09.10.2023, тобто через 1 рік після укладання Кредитного договору № 675704287 від 13.02.2022 року, натомість нарахування відсотків здійснювалося поза межами несення Відповідачем військової служби.
Щодо переходу права вимоги за договором до позивача зазначив, що відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази.
Зазначав, що відповідач не заперечує щодо укладання кредитного договору та щодо отримання грошових коштів, а отже, підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань. Також зазначив, що всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору, а оскільки умови кредитного договору відповідач погодив без застережень, то останні підлягають стягненню у визначеному позивачем розмірі.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено що 13.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , в електронній формі, було укладено договір № 675704287, за умовами якого товариство надає позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у цьому договорі. 
Відповідно до пунктів 2.1 , 2.3, 2.4 кредитного договору, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредитний ліміт на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукт «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Перший Транш за Договором в сумі 6300,00 гривень надається одразу після укладення договору, який має бути повернено до 15.03.2022 року. Другий та решта Траншів надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування.
Відповідно до пункт 3.6 Договору, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. (п. 3.1 Кредитного договору).
В п.3.7 Договору сторони погодили, що строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Відповідно п. 8.5.1. Договору, якщо Позичальник здійснить повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 113,15 (сто тринадцять цілих п`ятнадцять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,31 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка).
Відповідно п. 8.12. Договору, Для суми Кредиту за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду, без виконання Позичальником умов п. 8.5 Договору, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 10269 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті шістдесят дев`ять грн. нуль коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 3969 грн. 00 коп. та суму Кредиту у розмірі 6300 грн. 00 коп.
Викладені в п.8.12 Договору значення можуть змінюватися в сторону зменшення у разі дострокового повного чи часткового погашення Кредиту, або у сторону збільшення у разі отримання додаткових Траншів за Договором, оформлення Пролонгацій за Договором та у разі користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду.
Відповідно до п. 7.2.2 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, згідно яких сума-ліміт кредиту становить 22 000 грн, строк кредитування 1-65 днів. Дисконтна процентна ставка 3,65-722,7% річних, Індивідуальна процентна ставка 361,35-722,70%, Базова процентна ставка 722,70% річних. 
Згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № MNV329ЕМ 13.02.2022 року о 20:47 год, який було відправлено йому на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 13.02.2022 року.
При цьому, без отримання повідомлення із відповідним ідентифікатором і без здійснення входу на сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" такий договір не був би укладений.
Згідно довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 28.06.2025 року та платіжних доручень убачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 грошові кошти 13.02.2022 року в розмірі 6300,00 грн, 17.02.2022 року в розмірі 5000,00 грн, 19.02.2022 року в розмірі 200,00 грн, 23.02.2022 року в розмірі 550,00 грн та 24.02.2022 року в розмірі 11225,00 грн. Призначення платежу - переказ коштів згідно договору №675704287 від 13.02.2022 року.
Крім цього факт перерахування та зарахування цих коштів на розрахунковий рахунок відповідача підтверджується випискою по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_2 , наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01.
Пунктом 2.1 даного договору визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
Відповідно до п.п.1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (а.с.71 зворот).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року .
31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року.
31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно.
31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року включно .
Відповідно до реєстру прав вимог № 175 від 05.05.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 22499,63 грн .
23.02.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором .
Згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № № 23/0224-01 від 23.02.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24675,43 грн.
У подальшому, 15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 15/07/25-Е.
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24675,43 грн. Даний факт також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №675704287 від 13.02.2022 року, убачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 24675,43 грн, з яких: 21999,53 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 2675,90 грн - заборгованість за відсотками.
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша ст.519 ЦК України).
Із системного аналізу можливо дійти висновку, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі №752/8842/14-ц.
Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Щодо договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» суд зазначає наступне.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
У подальшому, 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод, №№ 19, 26, 27, 31, 32, згідно яких строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було продовжено, останній раз до 31 грудня 2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Тобто, предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до п.1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відтак, сторони договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року неодноразово укладали додаткові угоди про продовження дії вказаного договору факторингу до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до п. 1.4. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Згідно п.п.5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до п.п.1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Надана копія договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс».
У долученій до позову копії договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року також наявні підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Аналогічним чином право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС».
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Матеріали справи не містять доказів визнання судом договору факторингу від 28 листопада 2018 року за № 28/1118-01 недійсним. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена.
Отже, суд визнає, що копії договорів факторингу, реєстри прав вимоги та платіжні інструкції про оплату фінансування за відступлення прав вимог є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством, за договором факторингу від 28 листопада 2018 року за №28/1118-01.
За приписами частини 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закону), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність договору № 675704287 від 13.02.2022 року.
Факт укладення договору та отримання грошових коштів у визначений в Договорі спосіб також не заперечується відповідачем.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
За приписами частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За матеріалами справи встановлено, що 13.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 675704287. Так, згідно умов договору, Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у виді встановлення кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього. Строк дії договору 30 днів, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору , діють до повного їх виконання.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,31 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 
Відповідно до п. 7.2.2 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду , однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Після закінчення строку кредитування (дисконтний період) 30 днів, ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти, чим порушив умови договору, а тому строк дії договору продовжився, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Вказаний договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV329ЕМ.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На підтвердження перерахування ОСОБА_1 коштів 13.02.2022 року в розмірі 6300,00 грн, 17.02.2022 року в розмірі 5000,00 грн, 19.02.2022 року в розмірі 200,00 грн, 23.02.2022 року в розмірі 550,00 грн та 24.02.2022 року в розмірі 11225,00 грн у матеріалах справи наявна інформації про рух грошових коштів ( виписка) по картці № НОМЕР_3 , власник ОСОБА_1 , виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із якої вбачається зарахування коштів 13.02.2022 року в розмірі 6300,00 грн, 17.02.2022 року в розмірі 5000,00 грн, 19.02.2022 року в розмірі 200,00 грн, 23.02.2022 року в розмірі 550,00 грн та 24.02.2022 року в розмірі 11225,00 грн.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки.
Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 24 675,43 грн, з яких: 21999,53 грн - заборгованість по тілу кредиту та 2675,90 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що ОСОБА_1 було надано кредит у загальній сумі 23275,00 грн, останнім погашення кредиту здійснювалося частково, а саме: 14.02.2022 року сплачено 1295,00 грн, з яких: 1275,47 грн - були зараховані на тіло кредиту та 19,53 грн - були зараховані на погашення відсотків.
Таким чином заборгованість по тілу кредиту складає 21 999,53 грн.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що до розміру відсоткі 500,10 грн, які були нараховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 05.05.2022 року, були також додані відсотки за період з 06.05.2022 року по 13.06.2022 року.
Таким чином, відсотки у розмірі 2675,90 грн. були розраховані за період з 13.02.2022 року по 13.06.2022 року, при цьому ОСОБА_1 14.02.2022 року було сплачено 1295,00 грн на погашення процентів та заборгованості по тілу кредиту. 
Таким чином, відповідачем вчинялися дії з метою продовження дисконтного періоду та відповідно пролонгації договору, що підтверджується також довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконував умови договору, його строк продовжився, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду ( з врахуванням його продовження), тобто до 13.06.2022 року.
Отже, проценти за користування кредитом у період з 13.02.2022 року по 13.06.2022 року включно нараховані кредитором у межах узгодженого сторонами строку кредитування (30+1+90 календарних днів).
З 14.06.2022 року (після 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду) Товариством заборгованість по процентам відповідачу не нараховувалась. 
Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи наявна копія договору кредитної лінії, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення цих умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, у повному обсязі.
Суд не приймає доводи відповідача про те, що він, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З доказів, які були надані до суду вбачається, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України з 09.10.2023 року, що підтверджується військовим квитком та довідкою з ВЧА4962 від 19.02.2026 року.
Разом з цим, кредитний договір ОСОБА_1 було укладено 13.02.2022 року, заборгованість по процентам нарахована за період з 13.02.2022 року по 13.06.2022 року, яка в подальшому не змінювалася.
В той же час, стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження того, що у період з 13.02.2022 року по 13.06.2022 року відповідач перебував на військовій службі.
А відтак, дія вищевказаного Закону не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.
Таким чином суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості за кредитом у розмірі 24675,43 грн, яка складається з суми кредиту у розмірі 21 999,53 гривень та заборгованості за процентами у розмірі 2 675,90 грн.
Щодо вирішення судом питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою судом встановлено наступне.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежне від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).
Представником ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» - Сахаровою О.І. на підтвердження заявлених витрат надано суду першої інстанції наступні документи: - договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» від 20 серпня 2025 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди № 25771097173 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн від 29.12.2025 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію довіреності.
Не заслуговують на увагу суду твердження відповідача щодо відсутності документів які підтверджують повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачу та участі у справі (зокрема ордеру), оскільки відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". А відповідно до матеріалів справи, останні містять довіреність видану 11.08.2025 року позивачем адвокату Соломко Олексію Володимировичу, яка дійсна до 31.12.2026 року.
Натомість, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн за участь у даній справі, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи та ціною позову, їх необхідністю для постановлення судового рішення. Зокрема, суд дійшов висновку, що написання позовної заяви здійснено у типовій категорії справ, а тому не потребує значних затрат часу на виконання таких робіт. Крім того суд вважає що окреме вивчення матеріалів справи ( поза рамками складання позовної заяви ) тривалістю 2 години, а також підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів до банківської установи, з огляду на характер інформації яка містить банківську таємницю та не підлягає розголошенню, не відповідає критерію необхідності. 
Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, повного задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі повинні складати 5 500,00 гривень.
Крім того на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 гривень. 
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №675704287 від 13.02.2022 року в розмірі 24 675,43 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 гривень.
Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: 02094, Київська область, м.Київ, вул.Юрія Поправки 6 каб.13.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст рішення виготовлений 30.06.2026 року. 

Суддя