Справа №949/948/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого -судді Тарасюк А.М.,
секретаря судових засідань Пінчук О.М.,
за участю:
представника позивача Ожилевської А.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради до  ОСОБА_1 , про позбалення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Дубровицької міської ради в особі міського голови Б.Микульського, звернувся в суд та просить позбавити відповідача  ОСОБА_1  батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги мотивує тим, що на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків служби у справах дітей Дубровицької міської ради перебувають діти: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 . 
Неповнолітній ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 виховуються в сім`ї батька з жовтня 2025 року. До цього часу вони проживали разом з матір`ю ОСОБА_6 у с. Рудня Сарненського району Рівненської області, що належить до Висоцької сільської ради. Мати з батьком дітей розлучена.
У зв`язку з тим, що мати ухилялася від виховання дітей, вони стали проживати з батьком в с. Берестя. За час проживання дітей з матір`ю, сім`я перебувала на обліку і контролі соціальних служб Висоцької сільської ради через неналежне виконання батьківських обов`язків. Справа про позбавлення батьківських прав матері дітей (949/354/26) перебуває на розгляді Дубровицького районного суду за позовом органу опіки та піклування Висоцької сільської ради.
Майже з часу переїзду дітей до батька, а саме з 27 жовтня 2025 року КЗ «Центр надання соціальних послуг» Дубровицької міської ради взяв сім`ю під соціальний супровід через складні життєві обставини. Однією з проблем у подоланні складних життєвих обставин є зловживання батьком алкогольними напоями. Цей факт він сам підтверджував неодноразово. Постійно з ним проводяться профілактичні бесіди, зокрема і у телефонному режимі, щодо актуалізації почуття відповідальності у нього як батька неповнолітніх дітей, щодо формування розуміння, що алкоголь руйнує його авторитет у їхніх очах, про важливість присутності емоційно стабільного дорослого у підлітковому віці синів та, що алкоголь знижує його здатність приймати адекватні рішення стосовно дітей.
Батько хлопців особливого інтересу до навчання та виховання дітей не проявляє. Він відмовлявся залучити дітей до навчання в Берестівський ліцей і з часу спільного проживання дітей з батьком, відмовлявся їх виховувати та утримувати. Після неодноразових бесід та проведення профілактичної роботи з батьком та дітьми батько звернувся із заявою про зарахування дітей в Берестівський ліцей на сімейну форму навчання, але не денну, як рекомендували спеціалісти служб. Наразі малолітній ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 навчальний заклад не відвідують, бо сімейне навчання не передбачає очного навчання. Діти проводять дні вдома або на вулиці без належного нагляду дорослих. Батько самоусунувся від їх виховання.
Під час спілкування з батьком встановлено, що між батьком і дітьми часто виникають конфлікти, іноді бійки. Діти звинувачують батька у щоденному вживанні алкогольних напоїв, а батько скаржиться на непослух зі сторони синів. Діти розповідають, що батько приходить додому напідпитку, ображає, принижує, чим провокує їх на конфлікт. Напружені стосунки у хлопців і з матір`ю, яка по телефону повідомила фахівцям, що не хоче, щоб вони жили з нею. ОСОБА_5 і ОСОБА_4 теж не хочуть проживати з мамою, адже за час проживання з нею вона зовсім не виконувала батьківських обов`язків, вживала алкогольні напої, діти самостійно готували їжу та доглядали за меншими дітьми.
Питання щодо виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 вже виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини 16 грудня 2025 року. Батьку рекомендовано належним чином виконувати батьківські обов`язки, забезпечувати синів всім необхідним та звернутися до Берестівського ліцею з заявою про зарахування дітей на очне навчання. Однак, ОСОБА_1 навіть не пообіцяв це зробити. Продовжує вживати алкогольні напої, конфлікти в сім`ї не припиняються.
Молодший ОСОБА_5 багато часу проводить на вулиці або їздить до друзів в інші населені пункти та разом з ОСОБА_4 має напружені стосунки з батьком. У сім`ї порушена міжособистісна комунікація між батьком і синами. Всі члени сім`ї відмовляються від допомоги психолога. Батько підлітків не дослухається до рекомендацій фахівців, що здійснюють супровід та інших спеціалістів, і не виконує плану щодо виходу зі складних життєвих обставин.
Крім того, малолітньому ОСОБА_8 діагностовано енурез, дитина, потребує лікування, але батько не надає цьому значення. Лише за наполяганням та сприянням служби у справах дітей, домовленістю з лікарями, малолітній ОСОБА_5 пройшов медичне обстеження у грудні 2025 року. Однак, батько не виконує рекомендацій лікарів, навіть після діагностики не придбав ліків дитині і не привіз дитину на повторну консультацію до лікарів. З метою захисту прав дитини на охорону здоров`я, 23.04.2026 малолітнього ОСОБА_5 працівниками державних органів доставлено до КНП «Центр первинної
медико-санітарної допомоги» на повторний медичний огляд. Дитині призначили лікування, але батько навіть не поцікавився результатами медичних обстежень.
Важливо зазначити, що ніхто з батьків тривалий період взагалі не приділив уваги стану здоров`я молодшого сина, що порушило право дитини на охорону здоров`я, наразі хлопцю 12 років і стан здоров`я лише погіршується.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 20 квітня 2026 року повторно слухалось питання щодо сім`ї ОСОБА_1 , який знову підтвердив, що майже щодня вживає спиртні напої, не лікує дітей. Самостійно нічого не купив дітям з одягу та взуття, і в школу на денне навчання відправляти дітей не збирається.
Вищезазначене свідчить, що батько продовжує ухилятися від виховання синів, вживає алкогольні напої, вчиняє конфлікти та ображає дітей, що є підставами для позбавлення батьківських прав. В таких умовах в яких опинилися діти існує небезпека насильства.
У житловому будинку, де наразі проживають діти, чути запах сечі, та інший неприємний запах. Стіни, стеля давно не білені, підлога та вікна брудній потребують фарбування. Малолітній ОСОБА_5 , маючи всього 12 років сам займається ручним пранням свого одягу та взуття, а також постільної білизни
(яка потребує частого прання через фізіологічні проблеми дитини).
Неповнолітній ОСОБА_4 теж самостійно пере свій одяг та постільну білизну, а також готує їжу. За час проживання дітей з батьком та матір`ю діти не отримали від своїх батьків належного батьківського піклування, вони тривалий час залишалися проживати у складних життєвих умовах.
На сьогодні діти потребують особливого захисту від держави, бо батьки самоусунулись від виховання дітей.
При цьому повідомляють, що у разі позбавлення батьків, дітей батьківських прав, діти набудуть статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та будуть забезпечені державними гарантіями та допомогами, матимуть належного опікуна як законного представника дітей і це відбудеться виключно в інтересах дітей.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав.
Вислухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 09.11.2016 року та № НОМЕР_2 від 05.08.2013 року (а.с.5-6). 
Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 24.12.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в АДРЕСА_2 (а.с.7-8).
На підтвердження доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, щодо своїх дітей, позивачем надано наступні докази, що були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, зокрема:
- акт оцінки потреб сім`ї від 27.10.2025, який підтверджує факт ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, відображаючи реальний стан життєдіяльності дітей (а.с.9-11);
- висновок оцінки потреб сім`ї від 27.10.2025 року, згідно якого встановлено складні життєві обставини дітей через неналежне виконання батьківських обов`язків мамою, їхній переїзд до батька та взяття сім`ї на облік для соціального супроводу (а.с.12);
- наказ про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах від 24.12.2025 №42 (а.с.15);
- пояснення ОСОБА_2 від 25.11.2025 року (а.с.13);
- пояснення ОСОБА_2 від 25.11.2025 року (а.с.14);
- акт обстеження умов проживання дитини від 18.03.2026 в АДРЕСА_1 , яким встановлено умови проживання, що потребують покращення, ухилення батьком від виконання батьківських обов`язків та його конфліктні стосунки із синами (а.с.16);
- акт обстеження умов проживання дитини від 23.04.2026 в АДРЕСА_1 , яким встановлено неналежні умови проживання, ухилення батьком від виконання батьківських обов`язків та його схильність до зловживання алкоголю та конфлікти із дітьми (а.с.17);
- акт обстеження умов проживання дитини від 24.04.2026 в АДРЕСА_1 , яким встановлено не належні умови проживання, ухилення батьком від виконання батьківських обов`язків та його схильність до зловживання алкоголю та конфлікти із дітьми (а.с.18);
- акт обстеження умов проживання дитини від 23.06.2026 в АДРЕСА_1 , яким встановлено не належні умови проживання та зроблено ряд рекомендацій для виправлення ситуації (а.с.47);
- інформація КЗ "Центр надання соціальних послуг" Дубровицької міської ради №126 від 20.04.2026 року, згідно якої запропоновано визнати виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків незадовільними (а.с.19-звор.бік);
- пояснення ОСОБА_2 від 23.04.2026 (а.с.20);
- висновок органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Дубровицької міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 27.04.2026 року № 07-757 (а.с.2123).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила той факт, що відповідач ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні своїх дітей не приймає, зловживає алкогольними напоями, за покращення рівня життя не дбає до порад та рекомендацій не прислухається.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У частинах 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України.
Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. 
Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не має бажання займатися вихованням та утриманням своїх дітей. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дітей, створились умови, які шкодять їхнім інтересам. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
З оглянутого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 від 27 квітня 2026 року (а.с.21-24) вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним та відповідає інтересам дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. Батько дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проявляє щодо них батьківської турботи та любові. Поведінка ОСОБА_1 не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дітей.
Отже, виходячи із вищевикладеного, у зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька дітей брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя, створились умови, які шкодять інтересам дітей.
На переконання суду, ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків є факт його свідомої поведінки, оскільки він має реальну можливість виконувати її, але не вчиняє відповідних дій.
У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, та враховує всі докази в сукупності.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц).
Частина 4 ст. 155 СК передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків.
Отже, відповідно до Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. 
Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей.
Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи.
За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав стосовно них.
На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі статтею168 СК, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлений цієї можливості і відповідач, якщо змінить своє відношення до дітей, проявить турботу та піклування щодо синів.
Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 158 від 01 червня 2026 року (а.с.34) позивачем при зверненні до суду з позовом, сплачено судовий збір у сумі 3328,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 166 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В: 

Позов Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дітей:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень).
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 29 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Орган опіки та піклування - виконавчий комітету Дубровицької міської ради, ЄДРПОУ 05390997, місцезнаходження: 34100, м. Дубровиця, вул. Воробинська, 16, Сарненський район, Рівненська область
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду       Тарасюк А.М.