П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 490/9588/25	
Перша інстанція: суддя Шолох Л.М.,
повний текст судового рішення
складено 16.03.2026, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.03.2026 у справі №490/9588/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення
У С Т А Н О В И В:
13.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом, у якому просить суд скасувати постанову Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6078583 від 03.11.2025 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості» він рухався транспортним засобом у межах дозволеної швидкості. На думку позивача, перевищення швидкості працівником поліції зафіксовано до дії знаку. Як стверджує ОСОБА_1 , у його діях немає складу адміністративного правопорушення. 
Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що керуючи транспортним засобом Корованюком Андрієм Васильовичем перевищено встановлене обмеження швидкості на 31км./год. 
Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.03.2026 у справі №490/9588/25 постанову поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Миколаївської області сержанта поліції Ільницької К.С. серії ЕНА №6078583 від 03.11.2025 залишено без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 – без задоволення.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому, районний суд відхилив наведені позивачем в позовній заяві доводи. 
Не погодившись із вищеозначеним рішенням районного суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неправильну оцінку доказів у справі, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що Центральним районним судом м.Миколаєва не досліджено належним чином відеозапис, здійснений приладом TRUCAM. На думку скаржника, інспектором зафіксовано швидкість руху транспортного засобу у зоні дії іншого знаку. 
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 16.03.2026 у справі №490/9588/25 та вважає їх обґрунтованими. Натомість, на думку відповідача, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини справи.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 29.10.2025 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD KUGA, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Н-11 312км.
03.11.2025 інспектором поліції відносно Корованюка Андрія Васильовича складено постанову серії ЕНА №6078583 від 03.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
У такому індивідуальному акті зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD KUGA, державний номерний знак НОМЕР_2 , зі швидкістю 81км./год. в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження швидкості» 50км/год., у зв`язку з чим перевищив максимальне обмеження швидкості руху на 31км/год. та порушив вимоги п.п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Означеною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.
Не погодившись із притягненням до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, згідно із підпунктом «б» пункту 12.9 яких водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху установлено статтею 122 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно із частиною 1 якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Колегією суддів установлено, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суб`єктом владних повноважень до суду подано фото та відео з приладу TRUCAM (а.с.64, 67).
Дослідивши такі докази судом апеляційної інстанції установлено, що автодорогою рухається транспортний засіб, ймовірно марки FORD KUGA. Державного номерного знаку транспортного засобу установити не вдається можливим. 
Також, як з фото, так і відео з приладу TRUCAM не вбачається, що зафіксований інспектором поліції транспортний засіб рухається саме в межах дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості» 50км/год. Усі дорожні знаки на фото, запису приладу TRUCAM містять лише «зворотню» частину.
За таких підстав суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані відповідачем та наявні у матеріалах справи докази не є належними, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема, не підтверджують того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки FORD KUGA, державний номерний знак НОМЕР_2 , зокрема, в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження швидкості» 50км/год., з перевищенням максимального обмеження швидкості руху більш ніж на 20км/год.
Інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, суб`єктом владних повноважень на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України до матеріалів справи не надано. 
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вказує про неправильність висновку районного суду стосовно відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.
Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що висновки районного суду не відповідають, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.03.2026 у справі №490/9588/25 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.268, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю. 
Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.03.2026 у справі №490/9588/25 скасувати. 
Прийняти у справі нове судове рішення. 
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю. 
Скасувати постанову Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №6078583 від 03.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький