ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"27" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/706/21	

Господарський суд Одеської області у складі судді Ю.І. Мостепаненко
при секретарі судового засідання В.С. Бурмеха

за участю представників сторін:
від прокурора – Капустін М.В. (посвідчення № 081590 від 04.08.25 р.);
від Одеської міської ради – Явченко Д.В. (в порядку самопредставництва);
від фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича – не з`явився;
від ОСОБА_1 – Купенко А.І. (ордер ВН № 1615844 від 26.11.25 р.);
від Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/706/21:
за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, код ЄДРПОУ 03528552);
до відповідача 1 - Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, код ЄДРПОУ 26597691;
до відповідача 2 - Фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 );
до відповідача 3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85, код ЄДРПОУ 45839467); 
про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів: Одеської міської ради та Фізичної особи – підприємця Салтановського Івана Яковлевича, в якому просить суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення Одеської міської ради №2069-VІІ від 26.04.2017р. "Про надання дозволу Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання – для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину";
- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради №2543-VІІ від 04.10.2017р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110 га, за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а та надання її в оренду Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я."; 
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений між Одеською міською радою та Фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за №497 (номер запису про інше речове право 25341475 від 16.03.2018р.);
- зобов`язати Фізичну особу – підприємця Салтановського Івана Яковлевича повернути державі в особі територіальної громади, а Одеську міську раду прийняти земельну ділянку площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що розташована за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.
В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Одеської обласної прокуратури посилається на те, що рішення Одеської міської ради №2069-VІІ від 26.04.2017р. "Про надання дозволу Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110га за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання – для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину" та №2543-VІІ від 04.10.2017р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110га, за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а та надання її в оренду Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я." видані з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим є незаконними та підлягають скасуванню в судовому порядку, а укладений на їх підставі договір оренди земельної ділянки має бути визнаний недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.
Як вказує прокурор, оспорюваними рішеннями Одеської міської ради надано дозвіл та у подальшому затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3110 га для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину, площа якого становить 0,0083 га, тобто 83 кв.м. Таким чином, прокурор зазначає, що площа земельної ділянки, яка надана фізичній особі-підприємцю в оренду, у 37 разів перевищує площу нерухомого майна, яке на ній розташоване, з огляду на що надання земельної ділянки площею 0,3110 га для експлуатації та обслуговування об`єкту нерухомості загальною площею 0,0083 га без проведення аукціону свідчить про порушення Одеською міською радою ст. ст. 122, 124, 134 Земельного кодексу України.
При цьому прокурор зазначає, що Одеською міською радою при прийнятті оспорюваних рішень щодо відведення земельної ділянки саме такої площі - 0,3110 та для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину, площею 0,0083 га, що у більш ніж 37 разів менше, ніж відведена земельна ділянка, не враховано державні будівельні та санітарні норми. Натомість, як вказує прокурор, з`ясування дійсного розміру земельної ділянки, яка має бути відведена власнику майна, на основі державних будівельних норм і санітарних норм та правил є обов`язковим, при цьому у проекті відведення земельної ділянки відсутні обґрунтування з урахуванням вищезазначених ДБН та СНІП щодо необхідності саме такої площі для обслуговування нежитлового приміщення площею 83 кв.м.
За ствердженнями прокурора, ФОП Салтановський І.Я. у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомості, розташований на спірній земельній ділянці, міг відповідно до ст.ст. 120, 124, 134 Земельного кодексу України набути не на конкурентних засадах право власності або користування на земельну ділянку лише під нежитловою будівлею, загальна площа якої становить 83 кв.м, водночас право користування земельною ділянкою, що не знаходиться під об`єктом нерухомості, ФОП Салтановський І.Я. міг набути лише на конкурентних засадах в порядку, передбаченому ст. ст. 134, 135 Земельного кодексу України. Отже, як зазначає прокурор, земельна ділянка, що не знаходиться під майном, яка відводиться за рахунок земель, не наданих у власність чи користування (тобто не перебувала в користуванні або власності попереднього власника майна), не відноситься до земель, які згідно з приписами ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України можуть бути передані в оренду не на конкурентних засадах, а тому не може передаватись в оренду інакше, як за наслідками проведення земельного аукціону щодо продажу права оренди земельної ділянки.
При цьому прокурор додає, що первісно право власності на об`єкт нерухомості, під обслуговування якої передано земельну ділянку, набуто у порушення чинного законодавства.
Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.03.2018 № 497, укладеного між Одеською міською радою та ФОП Салтановським І.Я., прокурор, посилаючись на ст.ст. 203, 215 ЦК України, вказує, що право оренди земельної ділянки, що мала бути передана значно меншою площею, а решта площі земельної ділянки могла бути передана виключно на конкурсній основі, було надано в оренду ФОП Салтановському І.Я. лише на підставі його звернення та без належного обґрунтування у проекті відведення площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування нежитлового приміщення площею 83 кв.м, у зв`язку з чим договір оренди № 497 від 16.03.2017 підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.
Між тим прокурор вказує, що Салтановський І.Я., отримуючи в оренду земельну ділянку, не мав на меті використовувати її відповідно до умов договору, а саме для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину площею 83 кв.м, у зв`язку з чим, з огляду на діюче законодавство, мав набути земельну ділянку площею 0,3014 га виключно за наслідком проведення аукціону, а оскільки договір оренди земельної ділянки укладено без дотримання конкурсних засад та фактично спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, то останній має бути визнаний недійсним у судовому порядку.
Також прокурор вказує, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. За таких обставин, на переконання прокурора, належним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави є визнання незаконними та скасування рішень Одеської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, а також зобов`язання ФОП Салтановського І.Я. повернути земельну ділянку площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002 належному власнику - державі в особі Одеської міської ради.
Одночасно із позовною заявою прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (вх. №2-343/21).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.03.2021 справу № 916/706/21 розподілено судді Степановій Л.В.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.03.2021 заяву про забезпечення позову (вх. №2-343/21) у справі № 916/706/21 розподілено судді Степановій Л.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2021 року у справі № 916/706/21 заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову (вх. №2-343/21) повернуто заявнику.
24.03.2021 заступник керівника Одеської обласної прокуратури повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову (вх. №2-377/21), в якій просив суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ФОП Салтановському І.Я., а також іншим фізичним та юридичним особам проведення на спірній земельній ділянці будь-яких будівле них робіт; заборонити Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а; заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна – нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2021 року у справі № 916/706/21 у задоволенні заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову (вх. №2-377/21 від 24.03.2021) відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 року (суддя Степанова Л.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/706/21 за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2021 у справі № 916/706/21 позов заступника керівника Одеської обласної до відповідачів Одеської міської ради та Фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку залишено без розгляду.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2021 у справі № 916/706/21 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.11.2024 ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 у справі № 916/706/21 скасовано, справу №916/706/21 передано до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.05.2024 справу № 916/706/21 передано судді Степановій Л.В. для продовження розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2025 підготовче засідання призначено на 11 лютого 2025 р. об 11:00 год.
У підготовчому засіданні від 11.02.2025 оголошено перерву на 18.03.2025 о 12:00 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2025 викликано учасників справи у підготовче засідання на 18 березня 2025 р. о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2025 у справі № 916/706/21 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради.
12.03.2025 від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради надійшли до господарського суду пояснення на позовну заяву (вх. № 8151/25), в яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави до Одеської міської ради, ФОП Салтановського І.Я. у повному обсязі. Департамент вказує, що у Одеської міської ради були відсутні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки вищезазначений проект відповідає вимогам законодавства, що діяло на той час. Також департамент звертає увагу на те, що вимога стосовно скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з закриттям поземельної книги взагалі не підлягає задоволенню, оскільки сама по собі реєстрація земельної ділянки ніяким чином не порушує ні права розпорядника земельної ділянки, ні держави, з огляду на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:43:003:0004 з власності територіальної громади не вибувала; не проведення земельних торгів Одеською міською радою не може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 08.06.2017 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки, оскільки чинним законодавством не передбачено проведення торгів для винесення відповідних рішень, зазначене рішення приймається місцевою радою і у відповідності до статті 136 Земельного кодексу України у рамках підготовки до проведення земельних торгів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії судців Касаційного господарського суду від 27.09.2018 у справі № 922/2383/16. Між тим третя особа зазначає, що прокурор не надав належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності використання ФОП Салтановським І.Я. меншого розміру земельної ділянки для обслуговування належного йому об`єкту нерухомості, не ініціював питання щодо визначення такого розміру шляхом проведення експертизи та не надав математичних розрахунків на підтвердження таких доводів. У позовній заяві прокурор зазначив, що статтею 120 ЗК України визначається не тільки обсяг прав на землю, а й розмір такої земельної ділянки (лише під майном, яке на ній розміщене), проте, за ствердженнями Департаменту, станом на 04.10.2017 земельне законодавство встановлювало норми максимальної площі земельних ділянок лише в межах безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами у відповідності до статті 121 ЗК України. Як вказує третя особа, у разі передачі земельних ділянок у користування на безконкурентних засадах, частина 2 статті 134 ЗК України передбачає, зокрема, наявність на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна без визначення цільових призначень земельної ділянки, а також площ, як земельних ділянок, так і об`єктів нерухомого майна, що знаходяться на них. За ствердженнями Департаменту, оскаржуючи законність передачі земельної ділянки у користування з мотивів неспівмірності площі відведеної земельної ділянки порівняно з площею будівлі, розташованої на цій земельній ділянці, саме прокурор повинен належними і допустимими доказами довести розмір земельної ділянки, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому третя особа вказує, що гр. ОСОБА_2 видана довідка Приватного підприємства "Глав Швест Груп" від 28.05.2020 № 154455, в якій зазначається, що станом на 25.05.2020 за адресою: АДРЕСА_3 , за даними інвентаризації нежитлове приміщення було знищено шляхом знесення, а в подальшому Управлінням архітектури та містобудування було видано гр. Салатновському І.Я. містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 23.04.2018 №01-07-94 (назва об`єкта будівництва: Будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів). Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт на підставі містобудівних умов та обмежень від 09.08.2018 № 1513. Таким чином, на переконання Департаменту, дії ФОП Салтановскоого І.Я. не суперечать п.п. 8.1 договору.
17.03.2025 до суду від фізичної особи-підприємця Салтановського Івана Яковлевича надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 8701/25), згідно з яким відповідач просить суд закрити провадження у справі № 916/706/21 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що 04 вересня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу №18970, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 передав (продав) у власність, а ОСОБА_1 прийняв (купив) у власність станцію технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу з магазином супутніх товарів під № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, загальною площею 2 586,4 кв.м, розташоване на земельній ділянці к/н 5110137600:65:042:0002 (тобто після набрання законної сили ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2021 про залишення позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури без розгляду та до її скасування за постановою Верховного Суду від 14.11.2024 у даній справі). У зв`язку з цим у цей же день, як вказує відповідач, державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Омаровою В.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав, відповідно до якого право оренди земельної ділянки площею 0,3110 га, за адресою: АДРЕСА_3 , було зареєстроване за ОСОБА_1 із строком дії до 16.03.2038 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 393506717 від 04.09.2024 року. Відтак, відповідач наголошує, що з 04.09.2024 й станом на сьогодні єдиним законним орендарем земельної ділянки площею 0,3110 га є ОСОБА_1 , що свідчить про фактичне вибуття ФОП Салтановського І.Я. із суб`єктного складу даних правовідносин.
18.03.2025 від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до господарського суду надійшло клопотання в порядку ст. 52 ГПК України (вх. № 8768/25), відповідно до якого прокурор просить суд поновити прокурору строк на подачу доказів до суду; приєднати до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу від 03.09.2024 за №18970, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002; залучити ОСОБА_1 до участі у справі №916/706/21, як правонаступника ОСОБА_2 . В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що після пред`явлення прокурором позову до суду на підставі витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серії та номеру ОД101210828131 від 31.08.2021 за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на станцію технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів загальною площею 2 586,4 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (номер відомостей про речове право: 43942573; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2454774251100). У подальшому за договором купівлі-продажу від 04.09.2024 за №18970 Салтановським І.Я. зазначений об`єкт нерухомого майна продано ОСОБА_1 та за останнім в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право на відповідне нерухоме майно (номер відомостей про речове право: 56525833; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2454774251100). Також прокурор додає, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2024 рішенням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Омарової В.С. від 04.09.2024 за № 74882030 до ДРРП на нерухоме майно внесено зміни до запису про інше речове право 25341475 та замінено орендаря ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , з огляду на що з 04.09.2024 орендарем спірної земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002 є ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникла необхідність заміни відповідача фізичної особи – підприємця Салтановського І.Я. правонаступником – ОСОБА_1 .
У задоволенні вказаного клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, поданого в порядку ст. 52 ГПК України (вх. № 8768/25 від 18.03.2025), судом протокольною ухвалою відмовлено у його задоволенні, як у необґрунтованому, про що зазначено у протоколі судового засідання від 26.06.2025.
У судовому засіданні від 18.03.2025 оголошено перерву на 25.03.2025 о 10:30 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 25 березня 2025 р. о 10:30 год.
25.03.2025 за вх. № 9539/25 Одеська обласна прокуратура звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).
У судовому засіданні від 25.03.2025 було оголошено перерву на 10.04.2025 о 12:30 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 10 квітня 2025 р. о 12:30 год.
03.04.2025 від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради надійшла до господарського суду заява про закриття провадження у справі (вх. № 10726/25), згідно з якою Департамент на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України просить суд закрити провадження у справі №916/706/21. Так, враховуючи суб`єктний склад справи, а також ненадання прокурором доказів здійснення господарської діяльності фізичними особами ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 на спірній земельній ділянці, Департамент вважає, що спір підсудний суду загальної юрисдикції.
10.04.2025 до господарського суду від Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 11584/25), в яких міська рада вказує, що після остаточного визначення позивачем відповідачів, підстав та предмета спору та за результатами розгляду судом заяви про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, Одеська міська рада скористається своїм правом, передбаченим ст. 165 ГПК України, та сформує письмову позицію щодо позовної заяви, зокрема, відзив на позовну заяву.
10.04.2025 від Одеської міської ради до господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 11600/25).
10.04.2025 від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до господарського суду надійшли заперечення проти клопотань про закриття провадження у справі (вх. № 11624/25), в яких прокурор вказує, що спір щодо визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки та її повернення власнику підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Прокурор зазначає, що, враховуючи, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань громадянин ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.11.1998 по 18.08.2017, а громадянин ОСОБА_2 - з 08.04.2010 по 30.01.2025 та мали такий вид діяльності як - 50.2 технічне обслуговування та ремонт автомобілів (45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів), що у свою чергу відповідає тим послугам, що може надавати станція технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів, тобто використання земельної ділянки для цих осіб як орендаря має комерційних характер, а тому спір щодо визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки та її повернення власнику підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
У підготовчому засіданні від 10.04.2025 було оголошено перерву на 22.04.2025 о 12:55 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.04.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 22 квітня 2025 р. о 12:55 год.
11.04.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшли пояснення (вх. № 11820/25), в яких останній, зокрема, зазначає, що станом на сьогодні саме ОСОБА_1 є законним орендарем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,3110 га, з чого слідує, що так як земельна ділянка перейшла у фактичне користування ОСОБА_1 , то відповідно ФОП Салтановський І.Я. фактично вибув із суб`єктного складу даних правовідносин, а відтак, заявлена Одеською обласною прокуратурою вимога про повернення земельної ділянки мала б бути спрямована до її законного орендаря - ОСОБА_1 . Також заявник звертає увагу суду, що, враховуючи такі обставини: на момент укладення договору купівлі-продажу від 04.09.2024р. ОСОБА_1 не мав статусу фізичної особи-підприємця; Петренко О.М. не має статусу фізичної особи-підприємця на даний час; передана у користування земельна ділянка не використовується Петренком О.М. у підприємницькій діяльності, то в даних правовідносинах Петренко О.М. діє виключно як фізична особа. Вказане, за ствердженнями Петренка О.М., підтверджується відомостями з сервісу Опендатабот станом на 11.04.2025 року, а також даними з Електронного кабінету платника податків. Таким чином, враховуючи, що Петренко О.М. не є ФОП, а спірна земельна ділянка не використовується в підприємницькій діяльності, то, на переконання ОСОБА_1 , даний судовий спір (з огляду на новий суб`єктний склад правовідношення із фізичною особою) не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
У зв`язку з перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 14.04.2025 підготовче засідання 22.04.2025 не відбулося.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2025 призначено підготовче засідання на 22 травня 2025 р. о 10:30 год. 
20.05.2025 від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради надійшла до господарського суду заява про заміну учасника (вх. № 15978/25), відповідно до якої Департамент просить суд замінити третю особу у справі № 916/706/21, а саме - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради на Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради. Так, заявник вказує, що з 28.04.2025 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради перебуває у стані припинення, пари цьому на підставі наказу Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 13.05.2025 № 13-ОД здійснено передачу судових справ, учасником яких є Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, до новоствореного Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, серед яких справа № 916/706/21.
У підготовчому засіданні від 22.05.2025 було оголошено перерву на 26.06.2025 о 12:30 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.05.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 26 червня 2025 р. о 12:30 год.
20.06.2025 від Департаменту архітектури, містобудування земельних відносин Одеської міської ради до господарського суду надійшла заява про заміну учасника (вх. № 19672/25), згідно з якою заявник просить суд замінити третю особу у справі № 916/706/21, а саме - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради на Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради; надати Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради доступ до матеріалів справи № 916/706/21 в підсистемі "Електронний суд". Як вказує заявник, відповідно до Положення про Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 16.04.2025 № 2945-VIII, Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради; Департамент є правонаступником повноважень Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради.
У підготовчому засіданні від 26.05.2025 було оголошено перерву на 10.07.2025 об 11:20 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 10 липня 2025 р. об 11:20 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2025 у справі № 916/706/21 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Петренка Олександра Милославовича.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2025 у справі № 916/706/21 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради на його правонаступника Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради.
09.07.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 21707/25), згідно з яким заявник просить суд провадження у справі № 916/706/21 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 497 від 16.03.2018 року та зобов`язання повернути земельну ділянку – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (якщо спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства); судовий розгляд справи № 916/706/21 в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Одеської міської ради № № 2069-VІІ від 26.04.2017 р. та № 2543-VІІ від 04.10.2017 р. – продовжити.
У підготовчому засіданні від 10.07.2025 було оголошено перерву на 07.08.2025 о 12:30 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 07 серпня 2025 р. о 12:30 год.
06.08.2025 від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до господарського суду надійшла заява про зміну предмету позову (вх. № 24630/25), відповідно до якої прокурор просить суд змінити предмет позову у справі № 916/706/21 та вважати остаточними такі позовні вимоги прокурора:
1. Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2069-VII від 26.04.2017 "Про надання дозволу фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе 12а, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання – для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину". 
2. Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2543-VII від 04.10.2017 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе 12а, та надання її в оренду фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я". 
3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений 16.03.2018 між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 497 (номер запису про інше речове право 25341475 від 16.03.2018). 
4. Зобов`язати Петренка Олександра Милославовича (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) повернути державі в особі територіальної громади, а Одеській міській раді (ЄДРПОУ 26597691) прийняти земельну ділянку площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_4 . Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання позову та перерахувати його на №UA808201720343100002000000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЄДРПОУ 03528552 (юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3, тел. 7319800).
У зв`язку з перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 04.08.2025 підготовче засідання 07.08.2025 не відбулося.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 призначено підготовче засідання на 16 вересня 2025 р. о 12:30 год. 
15.08.2025 до господарського суду від Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 25567/25).
09.09.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27813/25), відповідно до якого відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог заступника керівника Одеської обласної прокурати про визнання незаконними та скасування рішень Одеської міської ради № 2543-VII від 04.10.2017 та № 2069-VII від 26.04.2017 – відмовити; в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку - провадження у справі № 916/706/21 закрити на п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства); надати ОСОБА_3 додатковий строк для подання відзиву в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, а саме протягом 15 днів з дня отримання відповіді на письмове опитування.
Щодо скасування рішень Одеської міської ради відповідач вказує, що обраний позивачем спосіб захисту прав є абсолютно неефективним, адже обидва рішення Одеської міської ради вичерпали свою дію фактичним виконанням ще задовго до звернення позивача до суду із вимогами про їх скасування. Вказана позиція, за ствердженнями відповідача, є сталою та одностайною в практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2025 року по справі № 923/60/19, де суд вкотре підтримав правову позицію Великої Палати Верховного Суду, зазначивши, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору оренди, є неефективним способом захисту прав особи; зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою (пункт 8.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21; подібний висновок викладений у пункті 9.67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20). При цьому відповідач додає, що неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відповідач, беручи до уваги нові обставини даної справи (зокрема, зміну орендаря земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору), вважає, що вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки наразі є процесуально невизначеною за суб`єктним складом, адже позивачем взагалі не аргументовано, хто саме є відповідачем: ФОП Салтановський І.Я. як особа, яка від початку ініціювання позову була визначена відповідачем та яка безпосередньо вказана у договорі оренди земельної ділянки; Петренко О.М. як співвідповідач та новий орендар земельної ділянки; чи обидва співвідповідачі разом – і ФОП Салтановський І.Я., і Петренко О.М. У зв`язку з відсутністю в аргументації прокурора чітко визначеного кола відповідачів, до яких адресовано вимогу про визнання недійсним договору оренди, залучений до участі у справі співвідповідач Петренко О.М. зазначає, що наразі об`єктивно позбавлений можливості сформувати вичерпну правову позицію та належним чином подати відзив у цій частині позову.
Керуючись положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 90 ГПК України, відповідач вважає за необхідне звернутися до Одеської обласної прокуратури із письмовим опитуванням, а саме поставити таке питання: Хто є відповідачем за позовною вимогою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 16.03.2018 між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 497 (номер запису про інше речове право 25341475 від 16.03.2018)? Так, відповідач вказує, що після отримання відповіді на поставлене питання просить надати Петренку О.М. додатковий 15-денний строк для подання відзиву в цій частині позовних вимог.
Щодо зобов`язання повернути земельну ділянку відповідач зазначає, що в даних правовідносинах Петренко О.М. діє виключно як фізична особа, що підтверджується відомостями з сервісу Опендатабот станом на 09.07.2025 року, а також даними з Електронного кабінету платника податків. Таким чином, враховуючи, що відповідач - Петренко О.М. не має статусу фізичної особи-підприємця, а спірна земельна ділянка не використовується в підприємницькій діяльності, то, на переконання останнього, вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку (з огляду на новий суб`єктний склад правовідношення із фізичною особою) не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
У підготовчому засіданні від 16.09.2025 було оголошено перерву на 07.10.2025 о 10:50 год., про що зазначено в протоколі судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.09.2025 викликано учасників справи у судове засідання на 07 жовтня 2025 р. о 10:50 год.
25.09.2025 від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури до господарського суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 29905/25), в якій прокурор вказує, що оскарження спірних рішень міської ради у справі №916/706/21 за умови їх невідповідності закону спрямоване на захист інтересу держави в юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення), тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення згаданого інтересу. Як вказує прокурор, близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 24.04.2018 у справі № 401/2400/16-ц, від 15.05.2018 у справі № 809/739/17, від 20.09.2018 у справі № 126/1373/17, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (п. п. 25-28), від 20.03.2019 у справі № 756/5081/14-ц (п. 32), від 03.07.2019 у справі № 756/5080/14-ц (п. 37), від 16.06.2020 у справі № 554/9719/18. При цьому прокурор зазначає, що оскарження в судовому порядку правовстановлюючого рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке є підставою (юридичним фактом) виникнення (у власника) та припинення (у Українського народу) цивільних прав – є належним способом захисту порушеного права. Більше того, за ствердженнями прокурора, такий спосіб захисту прямо передбачений цивільним та земельним законодавством, є ефективним з огляду на правову природу таких рішень, що поєднують у собі публічно-правові та приватно-правові елементи, а також на правові наслідки їх реалізації, які не завжди вичерпуються фактом укладення правочину чи відповідної реєстрації речового права.
Також прокурор додає, що відповідачем за позовною вимогою щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений 16.03.2018 між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, є громадянин Петренко О.М.
Крім того, прокурор не погоджується з твердженнями Петренка О.М., що спірна земельна ділянка не використовується останнім у підприємницькій діяльності, вказуючи, що технічна характеристика об`єкту станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів, усуває можливості її використання як фізичною особою, а передбачає її використання виключно в процесі здійснення підприємницької діяльності: або для здачі в оренду або для використання в торговельній чи іншій підприємницькій діяльності.
Між тим прокурор зауважує, що відповідно до загальнодоступних даних мережі інтернет https://tireterminal.com.ua/ та https://www.google.com/maps (реквізити пошуку - АДРЕСА_3 ), вказана станція технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу використовується у господарській діяльності ТОВ "Одеський шинний термінал" (код ЄДРПОУ 41976067, основний вид діяльності - 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів) та ТОВ "ДА-КАР" (код ЄДРПОУ 43036742, основний вид діяльності - 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів). Окрім того, як вказує прокурор, обидві юридичні особи мають однакову юридичну адресу: АДРЕСА_3 .
Посилаючись на п. 88 постанови Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 420/4540/22 прокурор зазначає, що твердження ОСОБА_1 про відсутність у останнього статусу ФОП та не використання вказаної будівлі станції в підприємницькій діяльності не виключає того факту, що функціональне призначення об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки під ним для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину, безумовно не свідчить про неможливість їх використання у комерційній діяльності інших суб`єктів господарської діяльності, про що вказують дані пошуку Google Maps.
Таким чином, за ствердженнями прокурора, використання збудованого об`єкту для здійснення господарської діяльності свідчить про наявність господарських правовідносин у спорі, отже про можливість подальшого розгляду судом господарської юрисдикції справи №916/706/21 без зміни юрисдикції.
06.10.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 30967/25).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 у справі № 916/706/21 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу № 916/706/21 до розгляду по суті на 13.11.2025.
Розпорядженням керівника апарату № 191 від 23.10.2025 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/706/21 у зв`язку із прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 21.10.2025 №2163/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку".
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 справу № 916/706/21 розподілено судді Мостепаненко Ю.І.
27.10.2025 від Одеської міської ради до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 33932/25), згідно з яким міська рада просить суд відмовити у задоволенні позову. Стосовно твердження прокурора про порушення Одеською міською радою законодавства під час прийняття рішень остання категорично не погоджується із вказаним та, посилаючись на ст. 144 Конституції України, ст. 12, ч. 1 ст. 122, ч.ч. 2, 3, 6, 13 ст. 123 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада зазначає, що проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Салтановському І.Я. повністю відповідає всім вимогам законодавства, що і не спростовується у позові. При цьому із посиланнями на ч. 2 ст. 124, абз. 2 ч. 2 ст. 134 ЗК України відповідач зауважує, що вказаними нормами законодавства передбачено, що у разі розташування на земельних ділянках державної чи комунальної власності об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб, законом охороняються і права зазначених осіб на відповідні земельні ділянки, на яких розташовано згадані об`єкти, при цьому такі земельні ділянки або права на них в силу ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Одеська міська рада наголошує на тому, що розташування на спірній земельній ділянці належного відповідачу-2 нерухомого майна зумовлює застосування щодо процедури надання земельної ділянки в оренду виняткового застереження, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 134 ЗК України, та, як наслідок, виключає застосування суб`єктом права комунальної власності на землю конкурентних засад (земельних торгів) при продажі права на оренду спірної земельної ділянки. З урахуванням всіх вищенаведених фактичних обставин та положень чинного законодавства України міська рада зазначає, що у неї були відсутні законні підстави для відмови ФОП Салтановському І.Я. у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду. При цьому позиція прокурора щодо необхідності продажу права оренди на спірну земельну ділянку на торгах, тобто, іншим особам, при наявності на ній об`єктів нерухомості, які перебувають у приватній власності ФОП Салтановського І.Я., на переконання відповідача, не може бути реалізована в дійсності та не відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, як вказує міська рада, рішення Одеської міської ради вже реалізовані та вичерпали дію укладенням відповідного договору, з огляду на що оспорювання рішень Одеської міської ради не призведе до захисту інтересів прокурора, тому в задоволенні даних вимог Одеської обласної прокуратури суд повинен відмовити.
Між тим міська рада вважає доводи прокурора про перевищення площі земельної ділянки порівняно з площею об`єктів нерухомості, які належать на праві власності ФОП Салтановському І.Я. (в подальшому Петренко О.М.) незаконними та необґрунтованими.
Стосовно позовної вимоги щодо визнання недійсним договору відповідач зазначає, що на момент укладання між Одеською міською радою та ФОП Салтановським І.Я. договору рішення Одеської міської ради було чинним та не скасованим у судовому порядку, тобто порушення норм земельного законодавства, що нібито були допущені під час прийняття вищевказаного рішення Одеської міської радою (як стверджує позивач) про надання спірної земельної ділянки в оренду ФОП Салтановському І.Я., не були встановлені рішенням суду, тому застосування до даних правовідносин ст.ст. 203, 215 ЦК України є незаконним та неправомірним.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Петренка О.М. повернути територіальній громаді міста Одеси земельну ділянку площею 0,3110 га, за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер 5110137600:65:042:0002), а Одеську міську раду прийняти вказану земельну ділянку остання вказує, що Петренко О.М., як власник об`єктів нерухомості, використовує земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, на підставі договору, укладеного саме з її власником – Одеською міською радою. Таким чином, відповідач звертає увагу суду на те, що спірна земельна ділянка не вибувала з володіння власника – територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, незважаючи на наявність укладеного договору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 суддею Мостепаненко Ю.І. прийнято справу № 916/706/21 до свого провадження; постановлено розгляд справи № 916/706/21 здійснити спочатку за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 26 листопада 2025 р. о 14:30 год.
В судовому засіданні 26.11.2025 судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі № 916/706/21 на 14.01.206 о 14:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 повідомлено фізичну особу ОСОБА_2 про відкладення підготовчого засідання у справі № 916/706/21 на 14.01.2026 о 14:00 год.
Судове засідання призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 р. № 916/706/21 на 14 січня 2026 р. о 14:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 призначено підготовче засідання у справі № 916/706/21 на 18 лютого 2026 р. о 12:00 год.
В судовому засіданні 18.02.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 916/706/21 та призначення справи до розгляду по суті на 11.03.2026 о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 повідомлено Фізичну особу - підприємця Салтановського Івана Яковлевича та Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради про призначення справи № 916/706/21 до розгляду по суті в засіданні суду на 11 березня 2026 р. о 12:00 год.
Судове засідання, призначене на 11.03.2026 року о 12:00, не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги в зазначений час, про що судом складено відповідний акт.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2026 призначено судове засідання з розгляду справи № 916/706/21 по суті на 25 березня 2026 р. об 11:00 год.
Судове засідання, призначене на 25.03.2026, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 23.03.2026, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.04.2026 призначено справу № 916/706/21 до розгляду по суті на 29 квітня 2026 р. о 15:00 год.
В судовому засіданні 29.04.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 916/706/21 по суті до 13.05.2026 о 14:00 на підставі ст. 216 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2026 повідомлено фізичну особу - підприємця Салтановського Івана Яковлевича про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 13 травня 2026 р. о 14:00 год. 
Судове засідання, призначене на 13.05.2026, не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони повітряної тривоги в м. Одеса та Одеській області, - про що судом складено відповідну довідку.
Враховуючи зазначене, ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2026 призначено розгляд справи № 916/706/21 по суті на 27 травня 2026 р. о 14:00.
При цьому, враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України № 342/2026 від 27.04.2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 30.04.2026 № 4857-IX, господарський суд розглядає справу № 916/706/21 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
В судовому засіданні 27.05.2026 р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення прокурора та присутніх представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
06 березня 2017 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого гр. ОСОБА_5 передав у власність (продав), а гр. ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке в цілому має загальну площу - 83,0 кв.м (т. 1 а.с. 72-73).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №81848738 від 06.03.2017 (т. 1 а.с. 74-75) за Салтановським І.Я. 06.03.2017 зареєстровано право власності на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про право власності: 19325155).
У подальшому – 07 березня 2017 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого гр. ОСОБА_5 передав у власність (продав), а гр. Салтановський Іван Яковлевич прийняв у власність (купив) 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке в цілому має загальну площу - 83,0 кв.м (т. 1 а.с. 76-77).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №81944554 від 07.03.2017 (т. 1 а.с. 78-79) за Салтановським І.Я. 07.03.2017 зареєстровано право власності на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про право власності: 19342466).
13.03.2017 фізична особа – підприємець Салтановський Іван Яковлевич звернувся до Одеського міського голови з клопотанням про передачу йому в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування СТО та магазину за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а (т. 1 а.с. 66). До клопотання про надання земельної ділянки в оренду ФОП Салтановським І.Я. додано копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; договорів купівлі-продажу; витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; технічного паспорту.
Також до клопотання ФОП Салтановського І.Я. додано копію технічного паспорту на нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, Київське шосе, буд. 12а, виготовленого 02.02.2017 Толстіковою Н.Г. на замовлення Скляровського А.С., згідно з яким вказане нежитлове приміщення є одноповерховим та складається з 6 (шести) основних приміщень площею 83,0 кв.м, у тому числі: 1-е приміщення – 6,2 кв.м; 2-е приміщення – 17,4 кв.м; 3-е приміщення – 8,3 кв.м; 4-е приміщення – 4,6 кв.м; 5-е приміщення – 16,5 кв.м; 6-е приміщення – 30,0 кв.м (т. 1 а.с. 80-82).
Одеською міською радою 26.04.2017 прийнято рішення №2069-VІІ "Про надання дозволу Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110га за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання – для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину" (т. 1 а.с. 23).
Із матеріалів справи вбачається, що на замовлення ФОП Салтановського І.Я. у 2017 році ФОП Носаль К.С. було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП Салтановському І.Я. для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що запроєктована до відведення земельна ділянка складає 0,3110 га та відводиться виключно для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину.
У проєкті землеустрою наявний висновок Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 08.06.2017 №01-11/2631-199пз, згідно з яким управління погоджує межі земельної ділянки та вважає за можливе відведення земельної ділянки площею 0,3110 га (розробник матеріалів по вирахуванню площі - ФОП Носаль Катерина Сергіївна) за адресою: АДРЕСА_3 , в оренду строком на 20 років, для експлуатації та обслуговування СТО та магазину. Також у вказаному висновку зазначено, що одним із переважних видів використання території є розміщення підприємств по обслуговуванню автомобілів, а одним із допустимих видів використання території є розміщення магазинів (непродовольчого спрямування). У проєкті землеустрою вказано, що наданий на розгляд проєкт землеустрою щодо відведення фізичній особі - підприємцю Салтановському Івану Яковлевичу земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 12а, для експлуатації та обслуговування СТО та магазину, управлінням архітектури та містобудування погоджений (т. 14 а.с. 94-95).
Також у проєкті землеустрою наявні копії довідки Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30.06.2017 № 34-16-0.240-1873/112-17 та доповнення від 19.08.2017 до довідки, в яких, зокрема, зазначено, що відповідно до листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 17.08.2017 р. № 01-18/1429 згідно з планом зонування території м. Одеси земельна ділянка площею 0,3110 га розташована в комунально-складській зоні КС-5; одним із переважних видів використання території є розміщення підприємств по обслуговуванню автомобілів (т. 1 а.с. 96-97).
Крім того, у проєкті землеустрою наявний висновок експерта державної експертизи Момот Олени Іванівни про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15 вересня 2017 року №5944/82-17, згідно з яким, зокрема, проєкт землеустрою в цілому відповідає вимогам земельного законодавства; підсумкова оцінка проєкту землеустрою – погоджується; строк дії висновку – необмежений.
Між тим в проєкті землеустрою наявні копії наступних документів: Переліку обмежень у використанні земельної ділянки від 12.07.2017; Акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 06.06.2017; Акту погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 06.06.2017; Списку межових знаків, переданих на зберігання; Кроків межових знаків; довідки № 158 від 07.06.2017; довідки з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомого майна від 23.08.2017 № 373862/1 (т. 1 а.с. 101-110).
Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2017 Одеською міською радою прийнято рішення №2543-VІІ "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110га, за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а та надання її в оренду Фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я." (т. 1 а.с. 24), відповідно до якого, зокрема:
1. Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110137600:65:042:0002), площею 0,3110 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а;
2. Надано ФОП Салтановському І.Я. земельну ділянку, вказану в пункті 1 цього рішення, в оренду на 20 років, для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину (цільове призначення - 3.12.04 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства);
3. Затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ФОП Салтановським І.Я. (додається);
4. Затверджено орендну плату в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;
5. Зобов`язано ФОП Салтановського І.Я:
5.1 Дотримуватися положень статті 96 Земельного кодексу України.
5.2 Виконувати вимоги та умови землекористування, передбачені договором оренди землі, визначені службами й організаціями міста та області, викладені в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
5.3 Оформити в порядку, встановленому чинним законодавством, договір оренди землі, передбачений п. 3 цього рішення.
На підставі зазначеного рішення, 16.03.2018 між Одеською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковичем (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець на підставі Закону України "Про оренду землі" № 161-ХІУ від 06.10.1998 року та рішення Одеської міської ради №2543-VІІ від 04 жовтня 2017 року надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,3110 га, що знаходиться за адресою: місто Одеса, Київське шосе, земельна ділянка 12а (дванадцять - "а"), кадастровий номер 5110137600:65:042:0002; для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину.
Згідно з п. 1.2 договору оренди від 16.03.2018 земельна ділянка, кадастровий номер 5110137600:65:042:0002, яка є об`єктом оренди, належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси на підставі Закону України від 06.09.2012 року за № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". Реєстрація права власності на об`єкт оренди здійснюється згідно із Законом України від 14.05.2013 року за № 233-VІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності у зв`язку з їх розмежуванням" та відповідно до ст. 28 Закону України від 26.11.2015 року №834-VII "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", одночасно із державною реєстрацією права оренди.
Зазначена земельна ділянка сформована із земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси.
В п. 2.1 договору оренди від 16.03.2018 зазначено, що в оренду передається земельна ділянка, площею 0,3110 га, у тому числі по угіддях:
- капітальна одноповерхова - 0,0096 га;
- під проїздами, проходами та площадками - 0,3014 га.
Положеннями п. 2.2 договору оренди від 16.03.2018 визначено, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, що належить Салтановському І.Я.: 1/2 (одна друга) частка - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. за реєстровим № 250, право власності на яку 07.03.2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11597713.51101, номер запису про право власності: 19342466; інша 1/2 (одна друга) частка - належить Салтановському І.Я. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. за реєстровим № 359, право власності на яку 06.03.2017 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1159771351101, номер запису про право власності: 19325155.
Інженерне забезпечення об`єкту - від існуючих міських мереж.
Пунктом 3.1 договору оренди від 16.03.2018 передбачено, що договір укладено на 20 (двадцять) років, для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину.
Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.2 договору оренди від 16.03.2018).
Відповідно до п. 5.1 договору оренди від 16.03.2018 земельна ділянка передається в оренду фізичній особі-підприємцю Салтановському Івану Яковлевичу для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину.
Згідно з п. 5.2 договору оренди від 16.03.2018 категорія земель за основним цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель - 1.12.04 Для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільно транспорту та дорожнього господарства.
В п. 6.1 договору оренди від 16.03.2018 зазначено, що об`єкт оренди за цим договором вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №117837184 від 21.03.2018 (т. 1 а.с. 41-42) 16.03.2018 за Салтановським І.Я. зареєстровано право оренди земельної ділянки із кадастровим номером: 5110137600:65:042:0002, площею 0,311 га зі строком дії до 16.03.2038, додаткові відомості: для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину; номер запису про інше речове право: 25341475.
Із матеріалів справи вбачається, що 11.04.2018 Салтановський І.Я. звернувся до начальника Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради із заявою про надання містобудівного рахунку на будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу з магазином супутніх товарів за адресою: Київське шосе, 12-А (т. 1 а.с. 40).
При цьому відповідно до наказу Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 23.04.2018 №01-07/94 затверджено Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 88 – Будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів (т. 1 а.с. 33-37).
У листі від 12.09.2018 вих. №8212-04/256 Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради зазначено, що станом на 31.12.2012 р. об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Київське шосе, земельна ділянка 12а (урахуванням дробів та літер) в КП “БТІ” ОМР не зареєстровані, архівна справа відсутня (т. 1 а.с. 54).
Згідно з листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 25.02.2021 за №01-6/95пр у Реєстрі будівельної діяльності наявна інформація щодо повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 09.08.2018 №ОД061182211258, найменування об`єкта будівництва - "Будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів за адресою: м. Одеса, Суворовський район, вул. Київське шосе, 12; Одеська обл., м. Одеса, Суворовський, інше Київське шосе(Ленінградське шосе), 12а" (т. 1 а.с. 56-57).
Так, згідно з даними реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 09.08.2018 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт №ОД061182211258 щодо будівництва станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів за адресою: м. Одеса, Суворовський район, Київське шосе, 12а. Зі змісту вказаного повідомлення про початок будівельних робіт вбачається, що площа забудови складає 1194,6 кв.м; загальна площа об`єкту 2476,19 кв.м, кількість поверхів: 2 (т.1 а.с. 43-53).
Листом від 09.08.2021 за вих. №01-19/401 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив заступника керівника Одеської обласної прокуратури, що жодним нормативно-правовим актом не затверджено граничні норми співвідношення площі, розташованого на земельній ділянці нерухомого майна, до площі земельної ділянки, що відводиться. На момент прийняття Одеською міською радою рішень правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна були чинні та у судовому порядку не оскаржувались, проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджено відповідними органами згідно з нормами чинного законодавства. Також Департамент у вказаному листі зазначив, що орендна плата за земельну ділянку сплачується згідно з нормативною грошовою оцінкою від 14.12.2017 р., заборгованості зі сплати орендної плати немає.
Прокурор вважає, що власник нерухомого майна має право на отримання в оренду на позаконкурентних засадах тільки земельної ділянки, на якій безпосередньо розташоване таке майно. Отримання в оренду земельної ділянки в розмірах, що значно перевищують площу належної відповідачу будівлі, передбачає дотримання процедури проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями ст.ст. 134, 135 Земельного кодексу України, чого не було здійснено, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про визнання незаконним та скасування рішень Одеської міської ради про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду ФОП Салтановському І.Я., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання орендаря повернути територіальній громаді міста Одеси спірну земельну ділянку, а міську раду її прийняти.
Щодо повноважень прокурора на звернення до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це у позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. 
У даній справі позов подано прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій щодо спірних відносин. 
Обґрунтовуючи своє звернення до суду із вказаним позовом, прокурор зазначає, що предметом спору у справі є, в тому числі, рішення про надання землі органом, який відповідно до ст. 19 Конституції України повинен діяти у межах повноважень та в інтересах територіальної громади, проте передав в оренду земельну ділянку без проведення земельних торгів, тобто без дотримання відповідних норм земельного законодавства, а отже таким рішеннями порушуються інтереси територіальної громади. Таким чином, на переконання прокурора, подання позову прокуратурою є єдиним ефективним засобом поновлення порушених інтересів держави. 
Вирішуючи питання про правомірність звернення прокурора із даним позовом, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вважає, що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача, таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються із постановами Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17.
Таким чином Прокурор звернувся до суду з позовом самостійно в інтересах держави, виступаючи у процесуальному статусі позивача у справі, що узгоджується з вимогами процесуального закону.
З урахуванням наведеного прокурором обґрунтування, а також вищезазначених норм матеріального та процесуального права і судової практики, суд вважає, що представництво прокурором інтересів держави в суді в даному випадку є правомірним.
Стосовно визначення прокурором відповідачем Салтановського Івана Яковлевича та заявлення до нього вимог господарський суд вказує наступне.
Як встановлено судом вище, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №81848738 від 06.03.2017 за Салтановським І.Я. 06.03.2017 зареєстровано право власності на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про право власності: 19325155), при цьому відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №81944554 від 07.03.2017 за Салтановським І.Я. 07.03.2017 зареєстровано право власності на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про право власності: 19342466).
Таким чином, починаючи з 07.03.2017 Салтановський Іван Яковлевич був власником нежитлового приміщення площею 83,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .
У подальшому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 23.04.2018 №01-07/94 затверджено Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 88 – Будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів. Між тим згідно з даними реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 09.08.2018 зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт №ОД061182211258 щодо будівництва станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів за адресою: м. Одеса, Суворовський район, Київське шосе, 12а. Зі змісту вказаного повідомлення про початок будівельних робіт вбачається, що площа забудови складає 1194,6 кв.м; загальна площа об`єкту 2476,19 кв.м, кількість поверхів: 2.
Так, 04 вересня 2024 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 передав (продав) у власність, а ОСОБА_1 прийняв (купив) у власність станцію технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу з магазином супутніх товарів під АДРЕСА_5 , далі - нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 5110137600:65:042:0002. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2021 року, номер запису про право власності: 43942573, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2454774251100.
Відповідно до п. 6 вказаного договору земля, на якій розташоване вказане нерухоме майно, передано в користування згідно договору оренди землі, посвідченого Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 16.03.2018 року, номер запису про право власності: 25341475, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1511625851101.
Із Витягу з Державного реєстру речових прав № 393486524 від 04.09.2024 року вбачається, що за ОСОБА_1 04.09.2024 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна – станцію технічного обслуговування та технічного ремонту з магазином супутніх товарів (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2454774251100), загальною площею 2586,40 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про право власності: 56525833).
Також господарським судом встановлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Омаровою В.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав, відповідно до якого право оренди земельної ділянки із кадастровим номером: 5110137600:65:042:0002, площею 0,3110 га за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстроване за ОСОБА_1 із строком дії до 16.03.2038 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав № 393506717 від 04.09.2024.
Таким чином, із 04.09.2024 року власником нерухомого майна та єдиним орендарем земельної ділянки із кадастровим номером: 5110137600:65:042:0002, площею 0,3110 га за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Наразі господарський суд зазначає, що вказане вище свідчить про фактичне вибуття ФОП Салтановського І.Я. із суб`єктного складу даних правовідносин, з огляду на що суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог заступника керівника Одеської обласної прокуратури до фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича.
При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідачів та третьої особи стосовно того, що спір по даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір, суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.
Враховуючи, що, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, громадянин Петренко О.М. був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 03.11.1998 по 18.08.2017, а громадянин Салтановський І.Я. - з 08.04.2010 по 30.01.2025 та мали такий вид діяльності як - 50.2 технічне обслуговування та ремонт автомобілів (45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів), що, у свою чергу, відповідає тим послугам, що може надавати станція технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів, тобто використання земельної ділянки для цих осіб, як орендаря, має комерційних характер, а тому спір щодо визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки та її повернення власнику підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
З огляду на викладене, клопотання відповідачів та третьої особи про закриття провадження у справі з огляду на те, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Крім того, судом критично оцінюються доводи  ОСОБА_1 стосовно того, що передана у користування спірна земельна ділянка не використовується ним у підприємницькій діяльності, з огляду на що у даних правовідносинах ОСОБА_1 діє виключно як фізична особа з огляду на наступне. Так, технічна характеристика об`єкту станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу з магазином супутніх товарів усуває можливості її використання як фізичною особою, а передбачає її використання виключно в процесі здійснення підприємницької діяльності: або для здачі в оренду, або для використання в торговельній чи іншій підприємницькій діяльності.
При цьому суд погоджується з твердженнями прокурора, що відповідно до загальнодоступних даних мережі інтернет https://tireterminal.com.ua/ та https://www.google.com/maps (реквізити пошуку - м. Одеса, Київське шосе, 12а) вказана станція технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу використовується у господарській діяльності ТОВ "Одеський шинний термінал" (код ЄДРПОУ 41976067, основний вид діяльності - 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів) та ТОВ "ДА-КАР" (код ЄДРПОУ 43036742, основний вид діяльності - 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів). 
Щодо суті позовних вимог господарський суд зазначає наступне.
За приписами статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовує, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Згідно з п. 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень міських рад в галузі земельних відносин на її території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок в користування.
За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (стаття 21 Цивільного кодексу України).
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення в зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.
Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Частиною 2 статті 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання в оренду земельної ділянки, на якій воно розташоване, без проведення земельних торгів у порядку, визначеному положеннями статті 122 та статті 124 Земельного кодексу України.
Наразі господарським судом встановлено, що реєстрація спірної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулася 11.09.2017 (орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області), що вбачається із наявного в матеріалах справи витягу від 21.03.2018 № 117837184, тобто після придбання ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 06.03.2017 та від 07.03.2017 – нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею - 83,0 кв.м.
Таким чином, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , площею 0,311 га, станом на час переходу права власності на зазначене вище нерухоме майно до 2-го відповідача не була сформована та не існувала як об`єкт цивільних прав. Її формування, в тому числі визначення її площі, а також її реєстрація в Державному земельному кадастрі здійснювалося на підставі заяви ОСОБА_2 в порядку відведення земельної ділянки саме за проєктом землеустрою, розробленим та затвердженим на підставі оспорюваних рішень Одеської міської ради.
Як зазначалося вище, за змістом частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними у статті 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Зацікавлена особа в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається на підставі частини 2 статті 123 Земельного кодексу України з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується згідно частини 4 статті 123 Земельного кодексу України в порядку, встановленому статті 186-1 цього Кодексу.
За змістом статті 186-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
При цьому на підставі частини 2 статті 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частиною 2 та частиною 3 статті 134 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 134 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Такими випадками згідно з частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є, зокрема: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. У такому разі земельні ділянки державної чи комунальної власності (або права на них) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).
У даному випадку суд звертається до Superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею) - принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі №921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 54)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 54)).
Із системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що особа, яка придбала нерухоме майно, відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України має право на придбання на позаконкурентних засадах (без проведення земельних торгів) прав саме на земельну ділянку, право на яку мав попередній власник нерухомості і яке перейшло до цього нового власника нерухомості в силу статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України саме з метою, пов`язаною із розташуванням відповідної нерухомості.
Відповідна правова позиція щодо системного тлумачення норми частини 2 статті 134 Земельного кодексу України в комплексі з положеннями статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018 у справі №592/6097/15-ц; від 09.02.2018 у справі № 910/4528/15-г; від 22.03.2018 у справі № 910/13129/7; від 14.03.2019 у справі № 915/182/17; від 06.11.2019 у справі № 910/23595/17.
Згідно з приписами статті 79-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
У даному випадку, оскільки попереднім власником нерухомого майна не було оформлено права користування земельною ділянкою, положення статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватися до даних правовідносин, адже земельна ділянка, яка відводиться за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, не відноситься до земель, які згідно з частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають передачі в оренду на конкурентних засадах, відповідно вона може передаватись в оренду не інакше, як із земельного аукціону.
Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 910/4528/15-г, від 09.04.2020 у справі №910/2942/19 та від 01.07.2020 у справі № 910/9028/19.
Проте, частина 2 статті 134 Земельного кодексу України прямо пов`язує надання земельної ділянки на позаконкурентних засадах саме з розташуванням на цій ділянці певної будівлі чи споруди.
Так, Верховний Суд, скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду по справі №922/1121/21, у постанові від 23.01.2025 зазначив, що при вирішенні спорів щодо площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщених на ній будівель та споруд, суд може брати до уваги площу земельної ділянки, яка надавалася попередньому власнику будівлі, але право на яку не перейшло до набувача вказаного нерухомого майна в порядку статті 120 ЗК України. В той же час це не виключає можливості землекористувача та відповідного органу визначати площу земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщених на ній будівель та споруд, шляхом розробки (затвердження, погодження) нового проекту землеустрою чи технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з відповідним обґрунтуванням необхідності збільшення чи зменшення її площі з урахуванням незмінності цільового та функціонального призначення. Тобто в будь-якому випадку у нового власника при переході права власності на будівлю чи споруду завжди виникають права на земельну ділянку, на якій вони розташовані, та на земельну ділянку, яка необхідна для їх обслуговування, а тому незалежно від визначення у тексті відповідного рішення норми, на підставі якої здійснюється передача такої землі у користування, такі дії уповноваженого органу спрямовані на дотримання загальних засад земельних правовідносин і не можуть визнаватися незаконними виключно з підстав неправильно обраної норми або помилкового зазначення певної норми, за наявності в особи права на отримання відповідної земельної ділянки з урахуванням наявності посилань в оспорюваному рішенні на відповідні норми, якими врегульовано спірні правовідносини.
Верховний Суд також наголосив, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщеного на ній майна, не є безмежним, оскільки у будь-якому випадку обумовлюється наявною у власника необхідністю використовувати майно за цільовим призначенням. Відтак, обов`язковим у такому випадку є з`ясування дійсного розміру земельної ділянки, яка має бути відведена власнику майна.
Так, господарським судом у межах даної справи № 916/706/21 встановлено, що відповідно до графічних матеріалів, які містяться в проєкті землеустрою 2017 року, об`єкт нерухомості площею 83,0 кв.м знаходиться в одній частині земельної ділянки, решта земельної ділянки вільна від забудови. Таким чином, площа земельної ділянки, яка передана відповідачу-2 у користування оскаржуваними у даній справі рішеннями та договором, у 37 разів перевищувала площу нерухомого майна, яке на ній розташоване.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, доведення обставин, пов`язаних з обґрунтованістю землевпорядної документації, у тому числі щодо розміру земельної ділянки, покладається на сторони у судовому процесі. При цьому відповідно до загальних засад господарського судочинства, врегульованих статтями 2, 13, 14, 74, 86, 237 ГПК України, позивач у справах зазначеної категорії повинен довести належними доказами, зокрема, але не виключно експертним висновком, ту обставину, що неналежними доказами є розроблений на замовлення відповідача проєкт землеустрою чи технічна документація із землеустрою, в яких власне і визначається конкретна площа земельної ділянки, необхідна орендарю для експлуатації та функціонування належної йому будівлі (ведення господарської діяльності). При цьому оцінка зазначених доказів повинна здійснюватися судами з дотриманням стандартів доказування, передбачених ГПК України щодо їх належності, допустимості, обґрунтованості та вірогідності.
Таким чином, сам по собі факт перевищення площі відведеної земельної ділянки над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову. У зв`язку з цим, оскаржуючи законність передачі земельної ділянки у користування з мотивів неспівмірності площі відведеної земельної ділянки порівняно з площею будівлі, розташованої на цій земельній ділянці, саме позивач повинен належними і допустимими доказами довести розмір земельної ділянки, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2021 по справі № 922/1323/20, від 19.01.2022 у справі № 922/461/21.
При цьому у постанові від 19.01.2022 у справі № 922/461/21 Верховний Суд зауважив, що ключову роль у питанні раціонального (чи не раціонального) використання земельної ділянки відіграє проект землеустрою (технічна документація із землеустрою), за яким таку ділянку було відведено у користування, позаяк саме у ньому враховуються усі особливості формування ділянки. Так, в силу специфіки місцевості, виду господарської діяльності, логістичних параметрів та багатьох інших чинників, площа (та, зокрема, і «геометричні розміри») земельної ділянки може перевищувати площу нерухомості, яка на такій ділянці знаходиться. При поданні позову з підстав (надмірність площі земельної ділянки порівняно з площею розташованої на ній нежитлової будівлі), які заявляє прокурор у даній справі, слід враховувати, що одним із можливих способів доказування, крім експертизи, є саме обставини наявності недоліків або неточностей у розробленому проекті землеустрою чи той факт, що проект землеустрою не відповідає вимогам закону або є необґрунтованим. Сама по собі констатація факту, що площа відведеної земельної ділянки є більшою у математичному порівнянні з площею нерухомості, без обґрунтування належними та допустимими доказами, не може вважатися належним обґрунтуванням позову та не дає підстав для його задоволення. 
Аналогічну позицію зі спору, що виник у подібних правовідносинах, викладено у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 910/12366/18.
Крім того, суд зазначає, що прокурор мав підтвердити очевидну неспівмірність між об`єктом нерухомого майна та розміром земельної ділянки, яка виділялася для обслуговування такого об`єкта. Процес доведення в цьому випадку може здійснюватися з урахуванням, але не виключно: цільового та функціонального призначення об`єкту нерухомого майна; фактичного землекористування, яке склалося на момент придбання такого майна; Державних будівельних норм (за їх наявності) щодо мінімальних розмірів земельної ділянки (з огляду на вимоги санітарного, архітектурного, екологічного, протипожежного законодавства тощо); вимог раціонального землекористування; існуючої містобудівної документації; інших істотних факторів.
Верховний Суд також неодноразово зазначав, зокрема й у постанові від 21.03.2025 по справі № 911/1121/21, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівлі (споруди), мало бути визначено позивачем (прокурором) при зверненні до суду з відповідним позовом або визначено шляхом проведення у справі експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил.
На виконання вказаного господарський суд дослідив під час розгляду справи, якими ж належними і допустимими доказами прокурор, як позивач у справі, підтвердив свої доводи про безпідставне, значне перевищення площі земельної ділянки, наданої в оренду відповідачу-2, порівняно з площею об`єкту нерухомості відповідача і необхідності проведення в такому випадку земельних торгів, з огляду на те, що нормами чинного законодавства не встановлено порядок визначення або нормативи розміру та меж земельних ділянок, необхідних для обслуговування будинків або споруд, виключно в межах периметру фундаменту такого нерухомого майна.
Прокурор, звертаючись з даним позовом до суду в обґрунтування своєї позиції, вказав, що Одеською міською радою при прийнятті оспорюваних рішень щодо відведення земельної ділянки саме такою площею 0,3110 га для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину площею 0,0083 га, що у більш, ніж 37 разів менше, ніж відведена земельна ділянка, не враховано державні будівельні та санітарні норми. Так, за ствердженнями прокурора, у проєкті відведення земельної ділянки відсутні обґрунтування з урахуванням Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 за № 44, а також Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 за № 379/1404.
Так, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду 30.03.2021 у справі № 922/1323/20, у разі, якщо продавець (попередній власник) нерухомого майна (будівель, споруд) належним чином не оформив право користування земельною ділянкою певної площі, суду слід виходити з того, що оскільки чинне земельне законодавство не визначає методики визначення площі, яка для орендаря землі є достатньою з метою обслуговування, функціонування та експлуатації будівлі (ведення господарської діяльності), то самі по собі ДБН не можуть обґрунтовувати необхідний розмір земельної ділянки, призначеної для обслуговування будівлі, позаяк ДБН - це норми з іншим предметом правового регулювання, які містять вимоги саме для будівництва об`єктів нерухомості, а не для обслуговування нерухомого майна.
Відтак, господарський суд вказує, що, враховуючи те, що попередній власник нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, не оформив право користування земельною ділянкою певної площі, приймаючи до уваги, що оскільки чинне земельне законодавство не визначає методики визначення площі, яка для орендаря землі є достатньою з метою обслуговування, функціонування та експлуатації будівлі (ведення господарської діяльності), то самі по собі ДБН не можуть обґрунтовувати необхідний розмір земельної ділянки, призначеної для обслуговування будівлі, позаяк ДБН - це норми з іншим предметом правового регулювання, які містять вимоги саме для будівництва об`єктів нерухомості, а не для обслуговування нерухомого майна. Посилання позивачів виключно на ДБН у спорах про необхідний розмір ділянки, наданої в оренду для обслуговування об`єктів нерухомості, не вважається достатнім обґрунтуванням.
Наразі суд зазначає, що саме прокурором при зверненні до суду з відповідним позовом по даній справі мало бути визначено розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування вже існуючих нежитлових будівель, зокрема, але не виключно, шляхом проведення відповідної експертизи.
Проте, такий розмір прокурором не було визначено взагалі. Відповідного експертного висновку відповідно до ст. 101 ГПК України прокурором надано не було. При цьому прокурор та сторони під час розгляду справи у господарському суді з таким клопотанням до суду не зверталися, відповідно проведення відповідної судової експертизи не ініціювали. 
Більш того, прокурором у поданому позові взагалі не визначено розмір земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування та експлуатації об`єктів нерухомості, що належать другому відповідачу.
Відповідно до приписів частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. ( ч. 4 ст.74 ГПК України).
Інших доказів, прокурором до матеріалів справи додано не було.
Крім того, суд додає, що формування земельних ділянок виключно під об`єктами нерухомості не є раціональним використанням земельної ділянки, оскільки в кожному окремому випадку такі вимоги необхідно оцінювати з урахуванням сформованої забудови, червоних ліній, містобудівної документації, охоронних зон, санітарних зон, чинних державних будівельних норм тощо.
При цьому господарський суд зазначає, що прокурором не доведено можливість формування вільної земельної ділянки з урахуванням сформованої забудови, червоних ліній, наявних інженерних мереж, охоронних зон, містобудівної документації та Державних будівельних норм в межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002 для нового будівництва (з урахуванням чинних будівельних норм, зокрема, щодо дотримання відстаней до наявних будівель та споруд, червоних ліній), яка могла би бути цікава іншим юридичним або фізичним особам та мала попит на ринку продаж.
У поданому позові (з урахуванням зави про зміну предмету позову від 06.08.2025 за вх. № 24630/25) прокурор просить суд:
1. Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2069-VII від 26.04.2017 "Про надання дозволу фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе 12а, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання – для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину". 
2. Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради № 2543-VII від 04.10.2017 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе 12а, та надання її в оренду фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я". 
3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений 16.03.2018 між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 497 (номер запису про інше речове право 25341475 від 16.03.2018). 
4. Зобов`язати Петренка Олександра Милославовича (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) повернути державі в особі територіальної громади, а Одеській міській раді (ЄДРПОУ 26597691) прийняти земельну ділянку площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що розташована за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а. 
5. Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання позову та перерахувати його на №UA808201720343100002000000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЄДРПОУ 03528552 (юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3, тел. 7319800).
Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
При цьому підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і, одночасно, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
У даному випадку, прокурором не доведено, що оскаржувані рішення Одеської міської ради № 2069-VII від 26.04.2017 та № 2543-VII від 04.10.2017 не відповідають вимогам чинного законодавства та прийняті поза межами компетенції та повноважень Одеської міської ради, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.
Крім того, господарський суд зазначає, що за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті).
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави- учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 914/1262/22 від 12.09.2023).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180).
Як вбачається з матеріалів справи № 916/706/21, на виконання рішення №2069-VІІ від 26.04.2017 на замовлення ФОП Салтановського І.Я. у 2017 році ФОП Носаль К.С. було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП Салтановському І.Я. для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину за адресою: м. Одеса, Суворовський район, Київське шосе, 12а. При цьому суд наголошує, що у подальшому на виконання рішення №2543-VІІ від 04.10.2017 між Одеською міською радою (орендодавець) та ФОП Салтановським І.Я. (орендар) було укладено договір оренди спірної земельної ділянки від 16.03.2018, тобто оспорювані рішення органу місцевого самоврядування повністю реалізовані шляхом розроблення проєкту землеустрою та за наслідками вказаного подальшого укладення відповідного договору.
У такий спосіб прокурор прийшов до необґрунтованих висновків про необхідність визнання незаконними та скасування рішень Міськради з підстав допущених при їх прийнятті порушень, оскільки у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити з підстав обрання прокурором неефективного способу захисту.
Також прокурор просить суд визнати недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України договір оренди земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений 16.03.2018 між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за № 497.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно з частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди земельної ділянки є двостороннім, консесуальним, строковим та оплатним.
Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та інтими законами України і договором оренди землі, Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У відносинах оренди визнається право орендаря на абсолютний захист від порушення його права на орендоване майно третіми особами; на збереження сили договору оренди при переході права власності на орендоване майно до іншої особи (право слідування).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:
- пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою;
- наявність підстав для оспорювання правочину;
- встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.
Як вже зазначалося вище та встановлено судом, у міської ради станом на 26.04.2017 року були наявні правові підстави для прийняття спірного рішення № 2069-VII про надання дозволу фізичній особі – підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110 га за адресою: м. Одеса, Київське шосе 12а, а також станом на 04.10.2017 року були наявні правові підстави для прийняття оспорюваного рішення № 2543-VII про перехід права на оренду землі до ФОП Салтановського І.Я., оскільки вказані рішення були прийняті відповідно до діючого на той час законодавства, з огляду на що суд доходить висновку про відсутність підстав, з якими закон пов`язує визнання судом недійсним цього правочину.
З огляду на наведене, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги прокурора про зобов`язання Петренка Олександра Милославовича повернути державі в особі територіальної громади, а Одеській міській раді прийняти земельну ділянку площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002, що розташована за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.
Зокрема, у практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід застосовувати, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.
Поряд з цим, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги прокурора щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16.03.2018, укладеного між Одеською міською радою та фізичною особою – підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №497, щодо земельної ділянки площею 0,3110 га з кадастровим номером 5110137600:65:042:0002 за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, відтак відсутні підстав для зобов`язання відповідача-3 повернути територіальній громаді міста Одеси земельну ділянку. У зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Інші посилання прокурора не спростовують висновків, до яких дійшов суд.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні у матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог заступника керівника Одеської обласної прокуратури, заявлених до Одеської міської ради та ОСОБА_1 
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на прокуратуру згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, -
ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог заступника керівника Одеської обласної прокуратури до фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича закрити.
2. У задоволенні позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради про визнання незаконними та скасування рішеннь, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено та підписано 01.06.2026.

Суддя Ю.І. Мостепаненко