УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/445/26 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Категорія 39 Доповідач Бондар  О. О.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року           м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі колегії суддів: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєвої В. А.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2026 року, ухвалене у складі головуючого судді Помогаєва А. В. у місті Звягель
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
1. 28 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі – позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості.
2. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20997,50 грн, що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 6500 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 14497,50 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
3. 21 квітня 2026 року Звягельський міськрайонний суд Житомирської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.
4. Рішення мотивовано тим, що позивач не довів набуття права вимоги до відповідача, оскільки, на думку суду, на момент укладення першого договору факторингу кредитне зобов`язання не існувало, а відтак жоден із наступних кредиторів не набув від первісного кредитора права вимоги до відповідача.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
5. Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» не погодилася з рішенням суду першої інстанції та 24 квітня 2026 року подала через електронний кабінет підсистеми ЄСІКС «Електронний суд» апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду, яка надійшла до суду 27 квітня 2026 року.
6. В апеляційній скарзі просила: «рішення від 21 квітня 2026 року Звягельського міськрайонного суду Житомирської області, по справі № 285/445/26 - скасувати. Постановити у справі нове рішення, яким позовну заяву ТОВ "ФК "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 759574063 від 19.05.2021 року у розмірі 20997,50 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 19 656,00 грн а саме: судовий збір у розмірі 6 656,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн покласти на відповідача».
7. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів позивача та наданих ним доказів, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості.
8. Вказує, що висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем набуття права вимоги до відповідача суперечить статтям 1077, 1078 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та висновкам Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин сторін. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
9. Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу станом на час апеляційного розгляду справи не надійшов, що відповідно до положень частини 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
10. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 визначено склад суду для розгляду справи № 285/445/26: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєва В. А.
11. Ухвалою від 28 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху у зв`язку з виявленими недоліками (пункту 2 частини 4 статті 356 ЦПК України ).
12. Ухвалою від 08 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі. Після проведення підготовчих дій Житомирський апеляційний суд ухвалою від 25 травня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Мотивувальна частина

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції 
13. 19 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №759574063, який відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV4F5D2 (далі – кредитний договір).
14. Договір був оформлений на підставі заявки відповідача від 19.05.2021 на отримання суми кредиту у розмірі 1700 грн, що відповідає пункту 1.3 договору згідно з яким кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 1700 грн 00 коп. одразу після укладення договору.
15. Водночас пунктом 1.1 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6500 грн 00 коп. (шість тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – «Правила»).
16. Згідно з пунктами 1.2, 1.4 договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.
17. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору (пункт 1.5 договору).
18. Відповідач скористався таким правом і в межах дисконтного періоду, який згідно з пунктом 1.7 договору складає 12 днів від дати отримання кредиту отримав суму кредитних коштів у загальному розмірі 6500 грн. 
19. Так, відповідно до наданих позивачем платіжних доручень (арк. справи 9-11), інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 09.02.2026 та виписки від 18.02.2026 за договором №б/н за період 19.05.2021 – 26.05.2021 (арк. справи 111- 112)відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 500,00 грн такими траншами:
19 травня 2021 року – 1700 грн;
20 травня 2021 року – 1050 грн;
20 травня 2021 року – 550 грн;
21 травня 2021 року – 1000 грн;
21 травня 2021 року – 1000 грн;
21 травня 2021 року – 1200 грн;
20. Відповідно до пунктів 1.7, 1.12.1 договору кредитна лінія була надана строком на 12 днів (дисконтний період), а в разі неповернення кредиту після закінчення дисконтного періоду строк виконання зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту щоденно відкладався, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
21. Водночас в пункті 1.12 сторони дійшли згоди, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору).
22. Отже, з урахуванням дати отримання останнього траншу, передбачений договором максимальний строк дії кредитних правовідносин закінчився 31 серпня 2021 року.
23. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором (арк. справи 87-89) заборгованості відповідача за кредитним договором становить 20 997 грн, з яких 6500 грн – заборгованість за тілом кредиту, 14497,50 грн – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Проценти за користування кредитними коштами нараховувались до 28.08.2021, тобто в межах строку дії договору.
24. Право вимоги щодо цієї заборгованості на підставі послідовно укладених договорів факторингу перейшло до позивача.
25. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору своє право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №759574063 від 19.05.2021, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 
26. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким право вимоги за кредитним договором до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
27. 10 липня 2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №10/07/25-Е, за яким право вимоги за кредитним договором до відповідача перейшло до позивача.
28. Після набуття права вимоги за цим договором факторингу позивач звернувся з позовом до суду в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 997 грн, що відповідає витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10/07/25-Е від 10 липня 2025 року (арк. справи 81-82).

Позиція апеляційного суду 
29. Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
30. Апеляційний суд заслухав суддю-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду першої інстанції – скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з огляду на таке.

Оцінка висновків суду першої інстанцій 
31. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. ( частини 1 – 5 статті 263 ЦПК України).
32. Апеляційний суд уважає, що оскаржене судове рішення зазначеним вимогам не відповідає та робить такі висновки. 
33. В оскарженому рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не набув право вимоги до відповідача, оскільки на момент укладення першого договору факторингу від 28 листопада 2018 року заборгованість відповідача не існувала, адже кредитний договір було укладено 19 травня 2021 року, що, на думку суду, виключає можливість її відступлення.
34. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що строк дії договору факторингу, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», сплив 31 грудня 2020 року, а тому передача права вимоги особою, яка на момент такої передачі не мала відповідного права вимоги, суперечить принципу реальності правовідносин.
35. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що чинне законодавство не передбачає ретроспективної заміни учасника правовідносин, і така заміна суперечить принципам формальної логіки. З огляду на це суд вважав, що позивач не довів порушення відповідачем його прав, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
36. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають правовій природі договору факторингу, є наслідком неправильного тлумачення положень статей 1077, 1078 ЦК України та ґрунтуються на неповному дослідженні доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог.
37. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
38. Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
39. Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 зазначив, що для розмежування прав грошової вимоги, що можуть відступатися на підставі договору факторингу, обрано різні критерії. Зокрема, для: а) наявної вимоги - це строк платежу; б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. Тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок, наявна та «недозріла» вимоги існують до або в момент укладення договору факторингу. Майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК). Тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що з`явилися із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу.
40. Згідно з пунктом 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
41. Пунктами 1.5, 2.1 та 4.1 цього договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Клієнт (ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 
42. Отже, дата переходу права майбутньої вимоги за кредитним договором не пов`язана з датою укладання договорів факторингу. Дата переходу права вимоги визначається моментом підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. 
43. Можливість відступлення майбутньої грошової вимоги є однією з характерних ознак договору факторингу, яка відрізняє цей вид правочину від інших договорів щодо відступлення права вимоги, що обумовлено самим змістом такої фінансової послуги, як факторинг. 
44. До фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення (пункт 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 ).
45. 06 липня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписано реєстр прав вимоги № 141 в якому під номером 3120 вказана заборгованість відповідача за кредитним договором №759574063.
46. З огляду на зазначені положення закону та договору реєстр прав вимог № 141 від 06.07.2021 є належним доказом переходу права вимоги первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс». 
47. Посилання суду першої інстанції на сплив строку дії договору факторингу не відповідає доказам, наявним в матеріалам справи, оскільки в них містяться додаткова угода № 19 від 28.11.2019 та додаткова угода № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (арк. справи 39, 57), відповідно до яких сторони продовжили строк дії договору спочатку до 31.12.2020, а надалі — до 31.12.2021.
48. Отже, на момент укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - 19.05.2021, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не сплив.
49. Наступний договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в пункті 1.3, 1.5, 2.1, 4.1 містить тотожні умови щодо переходу права вимоги за договором факторингу, як і в первісному договорі факторингу.
50. 31 липня 2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписаний реєстр прав вимоги № 10 в якому під номером 3123 вказана заборгованість відповідача за кредитним договором №759574063.
51. Строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 неодноразово продовжувався сторонами на підставі додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.22 (арк. справи 67) та не сплив станом на дату укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем.
52. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №10/07/25-Е від 10 липня 2025, укладеного між ним та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
53. Відповідно до пункту 1.2 цього договору позивач, як фактор, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належи клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. 
54. В пункті 1.2. договору вказано, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників — підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
55. 10 липня 2025 року між позивачем та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписаний реєстр боржників до договору факторингу №10/07/25-Е від 10 липня 2025 року, в якому під номером 6471 вказана заборгованість відповідача за кредитним договором №759574063 у розмірі 20 997,50 грн.
56. Акт прийому –передачі цього реєстру боржників підписаний сторонами 10.07.2025
57. Отже, позивач на підставі договору факторингу, реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників від 10 липня 2021 року набув право вимоги до відповідача за кредитним договором у чітко визначеному розмірі.
58. Апеляційний суд уважає, що позивач належними та допустимими доказами довів набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 20 997,50 грн, а тому апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду першої інстанції – скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 20997,50 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу
59. В апеляційній скарзі позивач просить стягнути судові витрати у загальному розмірі 19 656 грн, з яких 2662,40 грн – судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції; 3993,60 грн - судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції; 7000 грн – витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції; 6000 грн – витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
60. На підтвердження надання правничої допомоги у суді першої інстанції представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01, укладений 20.08.2025 між Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ейс»; додаткову угоду до договору від 01.09.2025; протокол погодження вартості послуг до договору; акт приймання-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на суму 7 000,00 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність.
61. На підтвердження надання правничої допомоги у суді апеляційної - інстанції представником позивача Сахаровою О. І. надано: акт приймання-передачі наданих послуг від 22.04.2026 на суму 6 000,00 грн.
62. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договор 
63. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
64. Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач надав належні, та допустимі докази для підтвердження домовленостей між ним та Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» щодо витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції у сумі 6 000,00 грн підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг, який містить один вид послуг – складення апеляційної скарги.
65. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 137 ЦПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
66. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України (постанова Верховного Суду від 19.06.2024 у справі № N 357/7395/20).
67. Європейський суд з прав людини усталено наголошує, що судові витрати контролює суд, а надмірність порушує Конвенцію.
68. Верховний Суд в постанові від 09.12.2024 у справі №930/771/23 зазначив, що розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів так і тлумачення процесуальних норм.
69. Суд апеляційної інстанції, врахувавши обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, співвідношення заявленої суми витрат із ціною позову, принципи розумності та співмірності, критерії реальності наданих адвокатських послуг, складність справи, її фактичні обставини, а також необхідність і значимість вчинених процесуальних дій, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
70. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, з яких 3 000,00 грн — витрати, понесені у суді першої інстанції, та 2 000,00 грн — витрати, понесені у суді апеляційної інстанції.
71. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правова позиція позивача була сформульована в суді першої інстанції, апеляційна скарга в більшій своїй частині відтворює доводи, викладені в позовній заяв. Справа розглядалась і в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції в спрощеному позовному проваджені без повідомлення (виклику) сторін. Спір належить до категорії малозначних справ, а судова практика у справах про стягнення кредитної заборгованості є сформованою та усталеною.
72. Також у зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 2662,40 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 993,60 грн.

Оцінка аргументів, викладених у апеляційній скарзі
73. Суд апеляційної інстанції зазначає, що в цілому погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є обґрунтованими, узгоджуються з встановленими у справі обставинами та нормами матеріального і процесуального права, а також знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Мотиви такого висновку викладені у пунктах 31 – 58 цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
74. Статтею 374 ЦПК України визначені повноваження апеляційного суд за результатами розгляду апеляційної скарги.
75. Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
76. З огляду на викладені в цій постанові мотиви, апеляційний суд уважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права. Судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні й тлумаченні норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін. 
77. Отже, апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Висновки щодо розподілу судових витрат
78. Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
79. Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, судові витрати належить покласти на відповідача.
80. Керуючись статтями 141, 259, 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Житомирський апеляційний суд

УХВАЛИВ:
1. Задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс».
2.Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
3.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс»(ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: вул. Поправки Юрія, буд.6, кабінет 13, м. Київ, 02094) заборгованість за кредитним договором № 759574063 від 19.05.2021 у розмірі 20 997,50 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6500 грн, заборгованості по несплачених відсоткам у сумі 14 497,50 грн.
4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн та судовий збір в розмірі 6 656,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених статтею 389 ЦПК України

Судді 
О. О. Бондар (головуючий) 
О. М. Галацевич
В. А. Панкеєва

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2026 року.