ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р. Справа№ 910/8123/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Сковородіної О.М. 

при секретарі судового засідання: Пічкур А.О.
за участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 (повний текст ухвали складено 25.03.2026)
у справі № 910/8123/21 (суддя – Ващенко Т.М.)
за позовом Державного підприємства «Словечанське лісове господарство»
до Державної казначейської служби України
про стягнення 48867,01 гривень

ВСТАНОВИВ

ДП «Словечанське лісове господарство» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної казначейської служби України про стягнення 28426,91 гривень інфляційних втрат, 20440,10 гривень 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Північного господарського апеляційного суду від 15.02.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ДП «Словечанське лісове господарство» 22320,89 гривень інфляційних втрат та 20440,10 гривень 3% річних. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ДП «Словечанське лісове господарство» 2979,54 гривень судового збору за подання позивачем апеляційної скарги.
На виконання вказаної постанови 29.06.2022 Господарським судом м. Києва, видано наказ про стягнення з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ 37567646) на користь Державного підприємства «Словечанське лісове господарство» (11122, Житомирська обл., Овруцький район, с. Словечне, вул. Лісова, 13; код ЄДРПОУ 00991953) 2979,54 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягувачем за наказом є Державне підприємство «Словечанське лісове господарство» (11122, Житомирська обл., Овруцький район, с. Словечне, вул. Лісова, 13; код ЄДРПОУ 00991953).
Боржником за наказом є Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ 37567646).
Державна казначейська служба України звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 в частині стягнення судового збору шляхом її стягнення з Державного бюджету.
Вказане звернення обґрунтоване заявником тим, що стягнення з нього коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, є неможливим, оскільки це може поставити під загрозу функціонування казначейства та виконання покладених на нього функцій, а тому відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги повинно бути здійснено за рахунок держави.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 у задоволенні заяви Державної казначейської служби України про зміну способу і порядку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 відмовлено.
Відмова у задоволені вказаної заяви була обґрунтована тим, що у постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 та наказі Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 чітко визначено Державну казначейську службу України боржником, отже ініційована заявником заява має за мету зміну боржника, що виходить за межі процедури зміни способу та порядку виконання рішення. 
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державна казначейська служба України звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовільнити заяву про зміну способу і порядку виконання рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відповідачем у справі є держава, яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. А тому, відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі повинно відбуватися також за рахунок держави, а не за рахунок органу державної влади - Казначейства, що лише представляє інтереси держави у спірних правовідносинах. 
Як зазначає скаржник, виконання постанови Північного апеляційного господарського суду у цій справі в частині відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору можливе у разі обрання належним способом виконання судового рішення шляхом стягнення 2979,54 гривень судового збору за подання апеляційної скарги з державного бюджету, а не з Державної казначейської служби України, яка відповідно до покладених на нього завдань здійснює, зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
Сутність апеляційного перегляду полягає у наданні оцінки висновкам суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення через призму аргументів скаржника про те, що суд не врахував того, що судовий збір за розгляд апеляційної скарги не може відшкодовуватися за рахунок Державної казначейської служби України, оскільки безпосереднім учасником спірних правовідносин виступає сама держава, а тому судовий збір має відшкодовуватися за рахунок державного бюджету.
За частиною 1 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Частиною 3 статті 331 ГПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими; наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.
Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.
Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Задоволення відповідної заяви є можливим лише у виняткових випадках, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення.
Як вбачається з постанови Північного господарського апеляційного суду від 15.02.2022, серед іншого, приймаючи нове рішення та частково задовольняючи позовні вимоги шляхом стягнення грошових коштів з державного бюджету, витрати понесені позивачем на оплату судового збору за подання апеляційної карги було стягнуто з Державної казначейської служби України.
Тобто, витрати на оплату судового збору покладено судом апеляційної інстанції саме на скаржника.
29.06.2022 на виконання постанови Північного господарського апеляційного суду від 15.02.2022 у справі № 910/8123/21 видано відповідні накази.
Статтею 15 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 та наказі Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі №910/8123/21 чітко визначено Державну казначейську службу України боржником.
Отже, подання заявником заяви про зміну способу та порядку виконання зазначеної постанови фактично є проявом незгоди скаржника із постановленим судом рішенням в частині стягнення судових витрат, що вочевидь виходить за межі правового регулювання ст. 331 ГПК України.
Стверджувана скаржником помилковість висновків постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 не може усуватись в порядку зміни способу і порядку виконання, а мала бути предметом касаційного оскарження, у разі незгоди Державної казначейської служби України із постановою в частині розподілу витрат на оплату судового збору.
До того ж, як вбачається з матеріалів справи, Державна казначейська служба України своє право на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 реалізувала.
Отже, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих та правомірних висновків про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання постанови та дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні заяви скаржника, а доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 у справі № 910/8123/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 02.07.2026.  

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді П.В. Горбасенко

О.М. Сковородіна