ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.05.2026	Справа № 910/2194/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Приватного акціонерного товариства «Київстар» 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Волстех» 
про стягнення 18.200,36 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

03.03.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київстар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волстех» про стягнення 18.200,36 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору на будівництво місцевих ліній зв`язку № 483740 від 02.05.2024 позивач 23.04.2025 направив на електронну адресу відповідача технічне завдання, а 29.05.2024 ним отримано погодження на будівництво. 18.07.2024 сторони уклали додаткову угоду № 483740-3 до договору, якою погодили строк закінчення виконання робіт 02.10.2024, однак відповідачем було порушено встановлений термін, передавши об`єкт мережі по акту прийому-передачі лише 11.11.2024. У зв`язку з простроченням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач направив претензію № 6103 від 23.12.2024 щодо оплати штрафних санкцій, яку останній не визнав. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 18.200,36 грн штрафу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2026 відкрито провадження у справі № 910/ 2194/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
18.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки роботи за додатковою угодою № 483740-3 були фактично виконані та прийняті позивачем за актом без зауважень, отже відсутня передбачена договором база для нарахування штрафу. Затримка виконання робіт сталася не з вини відповідача, а через обставини, що від нього не залежали, а саме через несвоєчасне отримання технічних умов від АТ «Укртелеком» за участю замовника. Крім того, заявлений розмір штрафу є явно неспівмірним можливим наслідкам порушення, а позивач не довів наявності жодних збитків, підмінивши поняття відшкодування збитків у назві позову фактичним стягненням договірної неустойки.
26.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що починаючи з 03.10.2024 відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, а підписання акту приймання-передачі підтверджує лише виконання робіт та їх якість, але не стосується порушень строків. Відповідно до положень договору, а саме п. 1.8 додатку № 7 до нього, обов`язок щодо погодження документації та отримання технічних умов від АТ «Укртелеком» покладається саме на підрядника, якому була видана відповідна довіреність. При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків. Розмір штрафу був погоджений відповідачем при укладенні договору і не оспорювався ним, а сама неустойка носить компенсаторний характер та слугує інструментом відновлення майнового стану замовника та стимулювання підрядника до виконання обов`язків.
30.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач не довів наявність вини відповідача у порушенні строків, ігноруючи при цьому власну участь у їх формуванні та прострочення кредитора (замовника), який самостійно направляв запит на отримання технічних умов до АТ «Укртелеком». Зокрема, відсутній сам об`єкт для нарахування штрафу, адже роботи виконані та прийняті без зауважень. Позивач свідомо підміняє суть заперечень, оскільки наявність права на неустойку не скасовує необхідності доведення вини боржника та підстав для її застосування, а недоведеність позивачем реальних збитків та декларативність негативних наслідків робить заявлений штраф неспівмірним, що суперечить принципам розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ:

02.05.2024 між Приватним акціонерним товариством «Київстар» (далі – замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волстех» (далі – підрядник, відповідач) укладено договір № 483740 на будівництво місцевих ліній зв`язку, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язується, на свій ризик від імені та за дорученням замовника, отримати будь які погодження, що необхідні для проектування та будівництва МЛЗ та на підставі погоджень, виконати роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані такі роботи. 
Пунктом 1.2. договору визначено, що роботи проводяться у відповідності та на умовах окремих додаткових угод до цього договору, в яких визначається конкретний перелік робіт, строки та ціна. 
Пунктом 2.2.1. договору передбачено, що замовник зобов`язаний надати підряднику необхідні для якісного та своєчасного виконання робіт по цьому договору та додатковим угодам до нього, наявні у замовника вихідні дані, технічне завдання. Складання та оформлення інших вихідних даних, необхідних для виконання підрядником робіт за договором, які відсутні у замовника, здійснюється підрядником його силами та засобами із обов`язковим письмовим затвердженням таких даних замовником до початку виконання підрядником робіт. 
Пунктами 2.4.1. та 2.4.19. договору визначено, що підрядник зобов`язаний: якісно виконати та здати замовнику усі роботи в обсягах і у строки, що передбачені умовами договору та відповідними додатковими угодами до договору; своїми силами та за свій рахунок, на підставі наданої замовником довіреності, отримати всі необхідні для виконання робіт документи у відповідності з чинним законодавством України та/або передбачені умовами договору, включаючи, але не обмежуючись: дозволи та/або погодження компетентних державних органів та/або третіх осіб на виконання робіт та/або на розміщення результатів робіт у місцях виконання робіт, ліцензії, сертифікати та ін., а також забезпечити підтримання дійсності цих документів до моменту прийняття результатів робіт замовником, а у випадках, передбачених чинним законодавством України - впродовж терміну служби результатів робіт, які прийняті замовником. Підрядник зобов`язаний на письмову вимогу замовника надати йому вищевказані документи упродовж 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги. 
Крім того, у п. 1.8. та п. 1.11. додатку № 7 до договору передбачено, що до складу робіт входить виготовлення проектної документації, яка повинна включати всі погодження та відповідати вимогам технічних умов (ПАТ «Укртелеком», в поодиноких випадках інших організацій - власників відомчої ККЕ, приміщень, опор, та інших споруд по трасі проходження ЛЗ). За дорученням замовника або самостійно підрядник надає всі необхідні запити та отримує на користь замовника ТУ та всі необхідні погодження для доступу в ККЕ сторонніх операторів. 
23.04.2024 на електронну адресу підрядника замовник відправив технічне завдання з будівництва кабельних ліній зв`язку, зокрема і по об`єкту VLS_KIE 0000025930, а 29.05.2025 замовник отримав від підрядника погодження. 
20.05.2024 на виконання вимог договору замовник надав підряднику довіреність № 186-2024 не представництво інтересів замовника у всіх органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності та організаційно-правової форми та перед третіми особами без будь-яких обмежень виключно для виконання робіт, передбачених договором № 483740 від 02.05.2024. 
18.07.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 483740-3, відповідно до умов якої підрядник на умовах, викладених у цій угоді та в договорі, згідно з наданим замовником завданням зобов`язується виконати комплекс робіт. 
У п. 2 додаткової угоди № 483740-3 від 18.07.2024 визначений перелік робіт по об`єкту мережі VLS_KIE 0000025930 зі строком закінчення виконання робіт 02.10.2024. 
11.11.2024 підрядник передав замовнику по акту прийому-передачі виконаних робіт до додаткової угоди № 483740-3 від 18.07.2024 об`єкт мережі VLS_KIE 0000025930 вартістю 46.667,57 грн. 
Спір виник внаслідок того, що роботи на суму 46.667,57 грн виконано підрядником з порушенням строку на 27 робочих днів, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф у розмірі 18.200,36 грн. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 837-864 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Отже, судом вище встановлено, що 02.05.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір на будівництво місцевих ліній зв`язку № 483740, відповідно до якого відповідач зобов`язується, на свій ризик та за дорученням позивача, отримати будь-які погодження, що необхідні для проектування та будівництва МЛЗ та на підставі погоджень, виконати роботи, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити належним чином виконані такі роботи. 
Крім того, до цього договору 18.07.2024 між сторонами укладено додаткову угоду № 483740-3, відповідно до якої відповідач зобов`язався виконати комплекс робіт, погоджений у п. 2 цієї угоди.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Так, за умовами п. 2 додаткової угоди № 483740-3 від 18.07.2024 кінцевим строком виконання всіх робіт, передбачених цією угодою, є 02.10.2024. 
Проте, як встановлено судом, комплекс робіт, передбачений цією додатковою угодою, відповідач виконав із порушенням встановленого строку, зокрема 11.11.2024, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі виконаних робіт на суму 46.667,57 грн.
За змістом ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Так, відповідно до п. 7.4. договору у разі порушення строків виконання робіт, передбачених у відповідних додаткових угодах, замовник має право нарахувати підряднику штраф: 
1) в розмірі 1% від вартості невиконаних або неналежно виконаних робіт, за кожний день прострочення належного виконання, якщо строки порушення терміну виконання робіт не перевищують 15 робочих днів; 
2) в розмірі 2% від вартості невиконаних або неналежно виконаних робіт, за кожний день прострочення їх належного виконання, починаючи з 16 робочого дня затримки виконання, але загальний строк затримки не перевищує 30 робочих днів. Проаналізувавши вищезазначений пункт договору, суд дійшов висновку, що сторони дійшли згоди про застосування до підрядника штрафу за порушення строків виконання робіт, а також узгодили його нарахування саме від вартості невиконаних або невчасно виконаних робіт, що не суперечить положенням чинного законодавства. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено нарахування штрафу в загальному розмірі 18.200,36 грн (1% від вартості робіт за 15 робочих днів прострочення та 2% від вартості робіт за 12 робочих днів прострочення).
Оскільки мало місце порушення строку виконання робіт за договором, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 18.200,36 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача).
Стосовно доводів відповідача щодо явної неспівмірності штрафу можливим наслідкам порушення, суд вказує про їх необґрунтованість з огляду на таке. 
Позивач та відповідач добровільно погодили умови договору, при цьому відповідач не оспорював жодне з його положень, в тому числі стосовно розміру неустойки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. 
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 921/395/20 з одночасним посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер, а заходи такої відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Правила про неустойку мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порядку, який полягає в тому, що кредитор не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. 
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.07.2021 у справі № 916/878/20, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання, презюмується (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки.
Стосовно доводів відповідача щодо відсутності вини підрядника та прострочення кредитора (замовника) в процесі отримання технічних умов, суд вказує про їх необґрунтованість з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до п. 1.8. та п. 1.11 додатку № 7 до договору, обов`язок щодо виготовлення проектної документації, яка повинна включати всі погодження та відповідати вимогам технічних умов ПАТ «Укртелеком», а також обов`язок надавати запити та отримувати технічні умови прямо покладено саме на підрядника. 
Згідно з п. 2.4.19 договору підрядник зобов`язаний своїми силами та за свій рахунок отримати всі необхідні для виконання робіт документи (дозволи, погодження тощо) на підставі наданої замовником довіреності. 
Як підтверджується матеріалами справи і не є спірним, на виконання цієї умови замовник завчасно, 20.05.2024, надав підряднику довіреність № 186-2024, наділивши його необхідними повноваженнями для представництва. 
Визнана обома сторонами обставина щодо направлення позивачем 26.07.2024 первинного запиту до АТ «Укртелеком» не скасовує умов договору та не звільняє відповідача від договірного обов`язку здійснювати подальше погодження, взаємодію, передачу рахунків та забезпечення своєчасного отримання технічних умов. Оскільки природа укладеного договору підряду та його прямі положення покладають обов`язок з погодження документації на підрядника, суд дійшов висновку, що дії позивача не є простроченням кредитора в розумінні законодавства, а відповідач не довів відсутності своєї вини у порушенні строків виконання робіт.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київстар» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волстех» (01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, будинок 11, офіс 2/4; ідентифікаційний код 42373815) на користь Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 53; ідентифікаційний код 21673832) 18.200 (вісімнадцять тисяч двісті) грн 36 коп. штрафу та 3.328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. Витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова