УХВАЛА

21 травня 2026 року 
м. Київ

справа №990/301/25
адміністративне провадження № П/990/301/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідачки Ханової Р. Ф.
суддів: Гончарової І.А., Олендера І. Я., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.

за участю:
секретаря судового засідання Сірак І.М.
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Таркаєвої О.С., в порядку самопредставництва

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Таркаєвої Олександри Сергіївни про роз`яснення рішення Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:
02 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву, в якій просить Суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - Комісія, відповідач у справі) від 02 червня 2025 року № 62/ас-25;
- зобов`язати Комісію повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Ханова Р.Ф. (головуючий суддя), Бившева Л.І., Гончарова І.А., Олендер І.Я., Юрченко В.П.
У зв`язку з тим, що суддя Бившева Л.І. 25 серпня 2025 року (дата судового засідання) перебувала у відпустці, здійснено заміну вказаної судді та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 серпня 2025 року для розгляду справи № 990/301/25 визначено такий склад суду: Ханова Р.Ф. - головуюча суддя, судді: Гончарова І.А., Олендер І.Я., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.
Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 62/ас-25 від 02 червня 2025 року про визнання ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді. Зобов`язано Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом у цьому рішенні.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням Комісія звернулася до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 лютого 2026 року апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України залишила без задоволення, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі № 990/301/25 - без змін.
08 травня 2026 року до Суду надійшла заява Комісії про роз`яснення судового рішення, в якому відповідач просить Суд роз`яснити, в рамках якої процедури та у який спосіб Комісія, на виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі №990/301/25 має повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням правової оцінки, наданої Верховним Судом.
Обґрунтовуючи заяву про роз`яснення судового рішення, відповідач вказав на те, що рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі № 990/301/25 містить припис про обов`язок Комісії повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді з урахуванням правової оцінки, наданої судом, однак у жодній із частин рішення не зроблено висновків щодо ефективності обраного судом способу захисту прав та інтересів позивача.
Комісія зазначає, що конкурсна процедура, під час якої здійснювалося кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 , завершена, в її межах реалізовані всі передбачені законом стадії, зокрема проведено кваліфікаційне оцінювання кандидатів, затверджено їх рейтинг, визначено переможців конкурсу та внесено відповідні рекомендації до Вищої ради правосуддя, що у своїй сукупності свідчить про досягнення мети конкурсної процедури та її завершення.
Комісія декілька разів акцентує увагу на тому, що конкурсна процедура у якій брав участь ОСОБА_1 є завершеною, її мета досягнута. Відтак, будь-які дії Комісії щодо проведення по суті кваліфікаційного оцінювання у процедурі, яка на цей момент є завершеною, можуть бути оцінені як такі, що вчинені не у спосіб передбачений законом та із виходом за межі наданих законом повноважень. 
Відповідач вважає, що враховуючи, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/ зп-23 (зі змінами), у межах якого проводилося кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 завершено, останній втратив статус кандидата на посаду судді апеляційного адміністративного суду, відтак відсутні правові та фактичні підстави для подальшого існування правовідносин, пов`язаних із проходженням ОСОБА_1 процедури кваліфікаційного оцінювання в межах неіснуючого конкурсу, та ухвалення про підтвердження чи не підтвердження ним здатності здійснювати правосуддя у апеляційному адміністративному суді.
Протилежний підхід, за якого особам, які в судовому порядку ініціюють повторний розгляд питання в межах уже завершеного конкурсу, фактично забезпечується збереження їх «процедурного зв`язку» з таким конкурсом впродовж невизначеного часу, на думку Комісії, призводить до виходу за межі визначених конкурсних процедур та створює ефект фактичного «резервування» вакантних посад за окремими кандидатами поза межами встановленого конкурсного порядку, що, у свою чергу, нівелює значення конкурсної процедури та затвердженого рейтингу кандидатів як способу оформлення результату проведеного конкурсу.
У зв`язку з наведеним, Комісія вказує на те, що абзац третій резолютивної частини рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року (зобов`язальна частина рішення) є таким, що потребує роз`яснення, адже перед Комісією як суб`єктом, що зобов`язаний вчинити певні дії на підставі судового рішення, внаслідок неясності рішення постало декілька варіантів його тлумачення та виконання. Вказана ситуація зумовила стан невизначеності, існування якої може стати причиною інших конфліктних правовідносин із особою, яка раніше брала участь у конкурсі на зайняття вакантної посади судді.
18 травня 2026 року до Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якому він просив Суд відмовити у задоволенні заяви Комісії від 08 травня 2026 року про роз`яснення рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі №990/301/25.
Свої заперечення проти задоволення зазначеної заяви позивач обґрунтовував тим, що вона не відповідає умовам допустимості за статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. На його думку, у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року жодного елемента невизначеності немає. Суб`єктивне відчуття виконавця щодо складності виконання не є підставою для роз`яснення.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що заява Комісії є спробою ухилення від виконання рішення, оскільки остання фактично заперечує можливість його виконання, а не незрозумілість змісту. Роз`яснення не є механізмом перегляду рішення по суті, а роз`яснення у редакції Комісії фактично означало б скасування зобов`язальної частини рішення, що заборонено частиною першою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Центральний аргумент Комісії про неможливість виконання рішення у зв`язку із завершенням конкурсу позивач вважає помилковим. Скасування рішення Комісії № 62/ас-25 як протиправного означає, що воно є юридично відсутнім з моменту ухвалення, а тому ОСОБА_1 юридично не вибував з конкурсу. Єдиними підставами припинення участі у конкурсі є отримання рекомендації або відмова кандидата, жодна з яких не настала. Відтак ОСОБА_1 , на його думку, залишається учасником конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/ зп-23 (зі змінами).
Крім того, як зазначає позивач, конкурс об`єктивно не є завершеним, оскільки із 66 вакантних посад переможців визначено лише щодо частини вакансій, а щодо інших рекомендації не внесено. Закон не передбачає «часткового завершення» конкурсу, а конкурс вважається завершеним лише після ухвалення рішень щодо всіх оголошених вакансій при наявності кандидатів, яких визнали здатними здійснювати правосуддя.
Також ОСОБА_1 наголошує на тому, що конкурс триває для нього за власною індивідуальною підставою, незалежно від становища інших учасників.
Таким чином, конкурс № 94/зп-23 триває для ОСОБА_1 у зв`язку з відновленням його статусу рішенням суду, що набрало законної сили, а резолютивна частина рішення суду є чіткою та зрозумілою.
Окремим блоком, позивач вказує на те, механізм виконання рішення є законним, послідовним та не потребує роз`яснення. Комісія має провести повторний розгляд та ухвалити рішення щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя з урахуванням правової оцінки Верховного Суду. Після цього Комісія повинна внести зміни до рейтингу, включивши позивача відповідно до набраних балів.
Оскільки частина вакансій залишається незаповненою, відповідач має провести процедуру визначення переможця серед учасників рейтингу, включаючи ОСОБА_1 , відповідно до їх рейтингових позицій та умов конкурсу. Після визначення переможця Комісія вносить рекомендацію до Вищої ради правосуддя.
На думку позивача, кожен із зазначених етапів прямо передбачений законом, що свідчить про зрозумілість резолютивної частини рішення та безпідставність заяви відповідача.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2026 року заяву про роз`яснення судового рішення у справі призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про роз`яснення рішення Верховного Суду. Позивач заперечив проти задоволення заяви.
Розглянувши заяву представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, ураховуючи наступне. 
Відповідно до частин першої - четвертої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Відповідно до частин першої та другої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України роз`яснення судового рішення є виключним процесуальним інститутом, спрямованим на усунення неясності або неоднозначності змісту судового рішення, без зміни його змісту та без переоцінки встановлених судом правових висновків.
Роз`яснення судового рішення не може використовуватися як процесуальний механізм перегляду способу виконання судового рішення, визначення додаткових умов його реалізації або оцінки правових наслідків його виконання в часі.
Суд зазначає, що зміст рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі № 990/301/25 є чітким та однозначним і містить визначений спосіб поведінки суб`єкта владних повноважень - обов`язок повторного розгляду питання щодо підтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя з урахуванням правової оцінки суду.
Суд відхиляє доводи заявника про існування декількох варіантів тлумачення резолютивної частини рішення, оскільки її зміст не допускає неоднозначного розуміння ані щодо суб`єкта виконання, ані щодо характеру покладеного обов`язку, ані щодо предмета дій, які належить вчинити.
Так, у резолютивній частині рішення прямо визначено: суб`єкта виконання - Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, зміст покладеного обов`язку - повторно розглянути відповідне питання, предмет такого розгляду - підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному адміністративному суді, а також орієнтир для виконання рішення - урахування правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення.
За таких обставин резолютивна частина судового рішення не містить альтернативних приписів, взаємовиключних способів виконання чи формулювань, які могли б об`єктивно ускладнювати її розуміння або допускати множинне тлумачення у розумінні статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заявник, обґрунтовуючи подану заяву, фактично посилається на завершення конкурсної процедури, в межах якої ухвалювалося первісне рішення Комісії, та на зміну фактичного стану правовідносин після ухвалення судового рішення.
Однак зазначені доводи стосуються не змісту судового рішення, а оцінки організаційно-процедурних обставин його виконання, які виникли поза межами самого судового акта та не впливають на його змістову визначеність.
Суд наголошує, що припинення або завершення адміністративної процедури, в межах якої виник спір, не є юридичним критерієм для встановлення наявності чи відсутності неясності судового рішення та не може бути підставою для його роз`яснення у розумінні статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Інше тлумачення призвело б до підміни інституту роз`яснення судового рішення механізмом перегляду його виконання залежно від подальших змін фактичних обставин, що прямо суперечить природі цього процесуального інституту та принципу обов`язковості судового рішення.
Таким чином, доводи заявника щодо завершення конкурсної процедури є юридично нерелевантними для вирішення питання про наявність підстав для роз`яснення судового рішення, оскільки виходять за межі предмета регулювання статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не свідчать про існування неясності або неоднозначності резолютивної частини судового рішення.
З огляду на викладене, підстави для роз`яснення судового рішення відсутні.
Окрему увагу Суд вважає за необхідне звернути на помилковість доводів заявника про те, що завершення конкурсної процедури, в межах якої було ухвалено оскаржуване рішення, саме по собі унеможливлює виконання судового рішення або подальше існування спірних правовідносин.
Зазначений підхід фактично означав би, що після формального завершення відповідної адміністративної процедури рішення суб`єкта владних повноважень, ухвалені в її межах, втрачали б здатність до ефективного судового контролю, а особа - реальну можливість захистити свої права у судовому порядку. Такий підхід суперечив би самій суті права на судовий захист та гарантії судового оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, закріпленої у статті 55 Конституції України.
Сам по собі факт завершення конкурсної чи іншої адміністративної процедури не може нівелювати ані право особи на судове оскарження рішення, ухваленого в межах такої процедури, ані обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Керуючись статтями 248, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Таркаєвої Олександри Сергіївни про роз`яснення рішення Верховного Суду від 25 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст ухвали складено та підписано 21 травня 2026 року.

Головуюча Р. Ф. Ханова
Судді І. А. Гончарова
І. Я. Олендер
В. В. Хохуляк 
В. П. Юрченко