ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. Справа№ 911/1942/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кравчука Г.А.
суддів: Сибіги О.М. 
Коробенка Г.П. 

при секретарі судового засідання: Нагулко А. Л.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.05.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області
на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 (повне рішення складено 05.11.2025)
у справі № 911/1942/25 (суддя Карпечкін Т.П.)
за позовом Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української православної церкви с. Княжичі Броварського району Київської області»
до 1. Броварської міської ради Броварського району Київської області,
2. Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)
про визнання недійсними рішень,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української православної церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» звернулася до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Броварської міської ради Броварського району Київської області та Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання недійсними:
- пункту 3 рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 445 від 06.09.2022 «Про включення до переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади», яким виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області включив до Переліку другого типу та передав в оренду терміном на п`ять років, без аукціону, комплекс (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вул. Максименка Сергія, буд. 1, серед яких: нежитлова будівля А, загальною площею 312,1 кв.м, що обліковується на балансі відділу культури Броварської міської ради Броварського району Київської області та нежитлова будівля Б, загальною площею 102,0 кв.м, що обліковується на балансі Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій».
- пункту 9 рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 826-23-08 від 31.08.2022 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою», яким Броварська міська рада Броварського району Київської області надала дозвіл Комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі Броварського району зі зміною цільового призначення із «для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови». Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
- пункту 12 рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 826-23-08 від 31.08.2022 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою», яким Броварська міська рада Броварського району Київської області припинила право постійного користування земельною ділянкою Релігійній організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, 1 в с. Княжичі Броварського району Київської області у зв`язку з набуттям Броварською міською радою Броварського району Київської області права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці. Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі прийнятого Броварською міською радою Броварського району Київської області незаконного рішення від 31.08.2022 № 826-23-08 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою» та незаконного рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради № 445 від 06.09.2022 року «Про включення до переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади», у позивача витребувано із його законного володіння (користування та постійного користування) об`єкти нерухомості (комплекс будівель та земельну ділянку) в порушення належної правової процедури.
Позивач зазначив, що на підставі відповідних рішень органу місцевого самоврядування - Княжицької сільської ради Броварського району Київської області: рішення 19 сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 «Про передачу Княжицькій Свято-Преображенській церкві старого приміщення Будинку культури та сільської ради», рішення № 21 від 13.10.1998 IX сесії XXIII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області «Про надання земельної ділянки в постійне користування релігійній громаді Української православної церкви Преображення Господнього в межах села Княжичі» у 1998 році вищезазначені об`єкти нерухомості (комплекс будівель та спору з земельною ділянкою, на якій вони розташовані) були передані саме позивачу на праві постійного користування та користування. При цьому, відповідні рішення не скасовані, не оскаржені, зміни до них не вносилися, а відтак є чинними в повному обсязі.
Позивач стверджував, що відповідач-1 не вчинив жодних дій, передбачених статтею 149 Земельного кодексу України, щодо вилучення земельної ділянки з його постійного користування, а саме: не звертався до землекористувача (позивача) з вимогою про вилучення земельної ділянки з постійного користування, відповідно, не отримував письмової відмови (незгоди) та не вчинив жодних дій, спрямованих на вилучення земельної ділянки в судовому порядку. На думку позивача, наведене свідчить про свавілля відповідача-1 та порушення порядку вилучення земельної ділянки з постійного користування, у зв`язку з чим рішення від 31.08.2022 № 826-23-08 та від 11.10.2022 № 856-34-08 прийняті з перевищенням наданих йому владних повноважень, у спосіб, не передбачений законом, та з порушенням положень статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, а також статей 123, 124, 127 Земельного кодексу України.
Також позивач вважав, що відповідач-2 незаконно та безпідставно позбавив його права користування об`єктами нерухомого майна (комплексом будівель та споруд), переданими йому відповідно до нормативно-правових актів, чинних станом на 1998 рік.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття. 
Рішенням Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано недійсним пункт 3 рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 445 від 06 вересня 2022 «Про включення до переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади» щодо включення до Переліку другого типу та передачі в оренду терміном на п`ять років, без аукціону, комплексу (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вул. Максименка Сергія, буд. 1: нежитлової будівлі А, загальною площею 312,1 кв.м, що обліковується на балансі відділу культури Броварської міської ради Броварського району Київської області та нежитлової будівлі Б, загальною площею 102,0 кв.м, що обліковується на балансі Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій».
Визнано недійсним пункт 9 рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 826-23-08 від 31 серпня 2022 року «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою» щодо надання дозволу Комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі Броварського району зі зміною цільового призначення із «для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови». Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
Визнано недійсним пункт 12 рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області № 826-23-08 від 31 серпня 2022 року «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою» щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою Релігійній організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, 1 в с. Княжичі Броварського району Київської області у зв`язку з набуттям Броварською міською радою Броварського району Київської області права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці. Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
Присуджено до стягнення з Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області на користь Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української православної церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Присуджено до стягнення з Броварської міської ради Броварського району Київської області на користь Релігійної організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української православної церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» 6 056,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивач набув право користування комплексом будівель та право постійного користування земельною ділянкою на підставі рішень Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 та від 13.10.1998 № 21, які є чинними, а Броварська міська рада як правонаступник Княжицької сільської ради є також правонаступником її прав та обов`язків.
При цьому суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення права користування позивача спірним майном та права постійного користування земельною ділянкою. Суд першої інстанції встановив відсутність передбачених законом підстав для припинення такого права, зазначивши, що власник майна його не витребовував, від користування майном позивач не відмовлявся, а рішення Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33 залишається чинним та не скасованим.
Суд вважав, що тривале безоплатне користування позивачем спірним майном за відсутності заперечень з боку органу місцевого самоврядування формувало у позивача правомірні очікування щодо подальшого користування таким майном відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».
При цьому, місцевий господарський суд відхилив доводи відповідачів про те, що рішення Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33 та від 13.10.1998 № 21 не наділяли позивача правом користування спірним майном, оскільки його передача здійснювалася лише «на утримання» та нібито виключно для збереження майна. Суд виходив із того, що зазначеним рішенням позивачу передано спірні об`єкти комунальної власності з визначенням конкретного цільового використання - для проведення церковного богослужіння та ведення підсобного господарства, що свідчить про надання права фактичного користування майном, а не лише його зберігання. Крім того, місцевий господарський суд врахував, що на момент прийняття спірних рішень діяли норми ЦК УРСР та Закону України «Про власність», а також Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», які надавали органам місцевого самоврядування повноваження щодо передачі об`єктів комунальної власності у користування юридичним особам із визначенням умов їх використання, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав користування спірним майном.
А відтак, рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 06.09.2022 № 445 про витребування комплексу будівель відбулося за відсутності належних правових підстав та з порушенням установленого законодавством порядку припинення права користування майном.
Крім того, суд дійшов висновку про недоведеність обставин належності позивача до релігійних організацій, на які поширюється дія частини сьомої статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», зазначивши, що відомості про позивача відсутні у відповідному Переліку, а наведені відповідачами обставини не підтверджують протилежного.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Броварська міська рада Броварського району Київської області 20.11.2025 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано тлумачення правового статусу рішень прийнятих у 1998 році. На думку апелянта, рішення прийняті Княжицькою сільською радою не наділили позивача ані правом володіти та користуватися, ані правом власності на нерухоме майно та земельну ділянку, оскільки майно було передане на «утримання», тобто виключно для збереження, а правонаступником Княжицької сільської ради Броварського району Київської області є Броварська міська рада Броварського району Київської області, якій наразі належать відповідні об`єкти, оскільки передача "на утримання" не створює речового права.
Крім того, апелянт вважав встановленими під час розгляду справи № 911/867/23 обставини, відповідно до яких рішення Княжицької сільської ради про передачу спірного майна на утримання не спричинило переходу права власності на це майно до позивача, а лише поклало на нього обов`язок щодо його утримання та надало право використовувати його для проведення церковних богослужінь без визначення строку користування. З огляду на це апелянт вважав, що власник майна не позбавлений права витребувати його у будь-який момент. 
Також апелянт зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що відомості про право комунальної власності Броварської міської ради Броварського району Київської області на спірні об`єкти нерухомого майна були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до прийняття оскаржуваних рішень. У зв`язку з цим апелянт вважав, що такі рішення прийняті органом місцевого самоврядування в межах наданих йому повноважень та на підставі належних правовстановлюючих документів.
Апелянт стверджував, що позивач входить до складу Російської православної церкви Московського Патріархату, оскільки на офіційній Інтернет сторінці газети «Урядовий кур`єр» оприлюднено перелік релігійних організацій, які підпадають під дію частини сьомої статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», та під номером 223 якого (сторінка 19) перебуває Спасо-Преображенський чоловічий монастир УПЦ, який розташований за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Максименко 1, релігійним центром якого є РПЦ. А отже, саме позивач входить до складу Російської православної церкви Московського Патріархату. Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у зведеній таблиці описки щодо адреси монастиря, не врахувавши доводів відповідачів про те, що в селі Княжичі діє лише одна релігійна громада Української Православної Церкви Бориспільської єпархії, яка зареєстрована за адресою: с. Княжичі, вул. Максименка, 1. Окрім того, позивач є власником єдиного в селі Княжичі Спасо-Преображенського чоловічого монастиря.
Також апелянт послався на те, що місцевий господарський суд не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у справах № 911/1476/23, № 911/1474/23, № 911/1472/23, № 911/1406/23, № 911/1477/23, № 911/1473/23, № 911/1482/23 та № 917/1061/23, предметом розгляду в яких була правомірність припинення органами місцевого самоврядування права постійного користування земельними ділянками релігійних організацій. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі №911/1942/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1942/25. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі №911/1942/25 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/1942/25.
18.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1942/25.
У період з 23.02.2026 по 27.02.2026 процесуальні у даній справі не здійснювались у зв`язку із перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі №911/1942/25; розгляд справи призначено на 14.04.2026 о 14 год 20 хв; запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії у встановлені судом строки.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Сибіги О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 у визначеному складі колегії.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 задоволено клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду та відкладено розгляд апеляційної скарги Броварської міської ради Броварського району Київської області на 07.05.2026 року на 11 год 40 хв.
За результатами судового засідання, яке відбулось 07.05.2026, колегією суддів залучено Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів (далі - третя особа);зобов`язано Броварську міську раду Броварського району Київської області надіслати копію апеляційної скарги з додатками Управлінню Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), докази чого надати суду; відкладено розгляд апеляційної скарги Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 на 21.05.2026 об 12 год 00 хв. У постановленій ухвалі від 07.05.2026 суд апеляційної інстанції на підставі досліджених матеріалів справи дійшов висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі № 911/1942/25 може вплинути на права Управління Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), оскільки оскаржувані рішення Броварської міської ради та її виконавчого комітету є правовою підставою для укладення Договору оренди № 53-22 від 01.12.2022, їх можливе визнання недійсним є прямою та безумовною підставою для подальшого припинення або визнання недійсним самого Договору оренди, що безпосередньо може призвести до втрати Управлінням Київської єпархії ПЦУ права титульного володіння та користування спірним майном.
Позиція інших учасників справи.
18.03.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у її задоволенні, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Позивач вважав, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог частини другої статті 258 ГПК України. Зокрема, на думку позивача, апелянтом не зазначено, у чому саме полягають незаконність та/або необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Крім того, апелянт неподав доказів отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Також позивач зазначив, що апелянт помилково вважає, що рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, якими позивачу передано на утримання комплекс будівель та надано земельну ділянку в постійне користування за адресою: вул. Максименка, 1, с. Княжичі, не породжують для нього законних підстав користування відповідним майном та земельною ділянкою. Позивач наголошував, що зазначені рішення є чинними, не скасовані, не оскаржені та зміни до них не вносилися.
При цьому позивач зазначав, що Броварська міська рада Броварського району Київської області як правонаступник Княжицької сільської ради є також правонаступником її прав та обов`язків, а тому не вправі ігнорувати чинні рішення про передачу позивачу комплексу будівель на утримання та земельної ділянки у постійне користування без дотримання передбаченої законом процедури припинення відповідних правовідносин.
Стосовно наведених апелянтом судових рішень, які, на його думку, мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, позивач зазначав, що у вказаних справах встановлено відсутність у позивача права власності на комплекс будівель, переданий рішенням Княжицької сільської ради від 30.01.1998 № 33, однак не заперечено наявність у нього права користування таким майном та обов`язку щодо його утримання. При цьому власник майна має право витребувати його виключно у спосіб та порядку, передбачених законом.
Позивач наголошував, що не заявляє права власності на спірне майно та не оспорює права комунальної власності на нього, а посилається виключно на порушення відповідачами встановленої законом процедури припинення права користування майном, переданим йому на утримання, та права постійного користування земельною ділянкою.
Крім того, позивач зазначав, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів його належності до структури Російської православної церкви (Московського патріархату). Зокрема, у зведеній таблиці до Переліку релігійних організацій, які підпадають під дію частини сьомої статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», відомості про позивача відсутні. Водночас під № 223 зазначено Спасо-Преображенський чоловічий монастир УПЦ, який, на думку позивача, є іншою юридичною особою та не може бути ототожнений із Релігійною організацією «Релігійна громада парафії на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області». Також позивач звертав увагу на те, що частину сьому статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» виключено на підставі Закону України від 20.08.2024 № 3894-IX, а відтак посилання відповідачів на положення зазначеної норми є безпідставними.
Явка представників сторін.
У судове засідання 21.05.2026 з`явилися представники сторін.
Апелянт у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник відповідача-2 підтримав доводи апеляційної скарги та правову позицію апелянта.
Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення у даній справі залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи Рішенням 19 сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 передано на утримання Свято-Преображенській церкві с. Княжичі (на даний час - Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області) приміщення:
- старе приміщення Будинку культури, для проведення церковного богослужіння;
- старе приміщення сільської ради під підсобне господарство.
Згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.09.2022, комплекс вказаних будівель та споруд, розташований на земельній ділянці за адресою: Київська область, Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Максименка Сергія, 1, за кадастровим номером 3221284001:01:007:0050.
25.11.1998 Релігійній громаді Української православної церкви Преображення Господнього с. Княжичі Броварського району Київської області видано Державний акт на право постійного користування 0,59 га землі ІІ-КВ № 001316, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 7.
Державний акт на право постійного користування 0,59 га землі ІІ-КВ № 001316 виданий на підставі рішення ІV сесії ХХІІІ скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 13.10.1998 № 21 «Про надання земельної ділянки в постійне користування релігійній громаді Української православної церкви Преображення Господнього в межах села Княжичі», яким:
- затверджено технічну документацію по складанню державного акту на право постійного користування землею релігійній громаді Української Православної Церкви Преображення Господнього в селі Княжичі;
- надано релігійній громаді Української Православної Церкви Преображення Господнього в постійне користування 0,59 га забудованих земель в селі Княжичі для обслуговування існуючих церковних споруд;
- надано дозвіл Київському відділенню інституту землеустрою виготовити державний акт на право постійного користування землею.
09.03.2016 земельну ділянку площею 0,59 га зареєстровано у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2016 № НВ-3206684532016, право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за Релігійною організацією «Релігійна громада, Парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії УПЦ» за податковим номером 23582812. Також у даному витязі містяться відомості щодо форми власності даної земельної ділянки яка визначена як «комунальна власність».
Відомості про право постійного користування Релігійною Громадою земельною ділянкою з кадастровим номером 3221284001:01:007:0050 загальною площею 0,59 га внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 31.05.2016.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.09.2022 встановлено, що державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Туранською Ганною Богданівною, 01.08.2022 (номер запису про право власності 47559087), проведено державну реєстрацію щодо зміни права власності на нежитлову будівлю «А», загальною площею 312,1 кв.м та нежитлову будівлю «Б» загальною площею 102,0 кв.м, що розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1, комплекс яких розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 3221284001:01:007:0050 у комунальну власність Броварської міської ради Броварського району Київської області.
Вказана реєстраційна дія була проведена на підставі таких документів:
- Рішення «Про затвердження передавальних актів та прийняття майна Требухівської сільської ради Броварського району Київської області та Княжицької сільської ради Броварського району Київської області у комунальну власність Броварської міської ради Броварського району Київської області, серія та номер 98-04-08, видане Броварською міською радою Броварського району Київської області;
- Рішення «Про реорганізацію Княжицької сільської ради Броварського району та Требухівської сільської ради Броварського району, шляхом приєднання до Броварської міської ради Броварського району Київської області», серія та номер 14-01-08, видане 09.02.2021 Броварською міською радою Броварського району Київської області;
- Технічного паспорту серія та номер ТІ 01:1635-4324-2703-0398, отриманого 10.08.2022 Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ).
Викладені відомості підтверджуються також наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 307049841 від 10.08.2022.
Також у Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.09.2022, міститься інформація про те, що державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Крупкою Олександром Григоровичем, 10.08.2022 (номер запису про право власності № 47584762) проведено державну реєстрацію щодо зміни права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3221284001:01:007:0050, площею 0,5909 га, що за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, земельна ділянка 1, що полягає у передачі вказаної земельної ділянки із права постійного її користування Релігійної громади у комунальну власність Броварської міської ради.
Вказана реєстраційна дія була проведена на підставі:
- Акту приймання-передачі майна, без серії та номеру, від 13.07.2022, виданого Комісією з реорганізації Княжицької сільської ради Броварського району та Требухівської сільської ради Броварського району;
- Рішення «Про реорганізацію Княжицької сільської ради Броварського району та Требухівської сільської ради Броварського району, шляхом приєднання до Броварської міської ради Броварського району Київської області» № 14-01-08, виданого 09.02.2021 Броварською міською радою Броварського району Київської області;
- Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX, від 28.04.2021;
- Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» № 157-VIII від 05.02.2015;
- Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI від 06.09.2012.
31.08.2022 Броварська міська рада Броварського району Київської області, розглянувши клопотання юридичних та фізичних осіб, керуючись Земельним кодексом України, законами України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», «Про оренду землі», «Про оцінку земель», пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні», враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, екології, архітектури та містобудування, постановила рішення № 826-23-08 «Про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, зміну цільового призначення земельної ділянки, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення права користування земельною ділянкою», яким, згідно наявного в матеріалах справи витягу вирішено зокрема:
- Надати дозвіл Комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району зі зміною цільового призначення із «для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови». Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
- Припинити право постійного користування земельною ділянкою Релігійній організації «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області» площею 0,5909 га по вул. Максименка Сергія, земельна ділянка 1, в с. Княжичі, Броварського району Київської області, в зв`язку із набуттям Броварською міською радою Броварського району Київської області права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці. Кадастровий номер земельної ділянки 3221284001:01:007:0050.
Також судом першої інстанції встановлено, що згідно наявної у матеріалах справи копії витягу з рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 06.09.2022 № 445 «Про включення до Переліку другого типу та передачу в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади», Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, з метою раціонального використання об`єкта комунальної власності Броварської міської територіальної громади, керуючись підпунктом 1 пункту «а» статті 29, частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2500-ІХ, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, Порядком передачі в оренду об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади, затвердженим рішенням Броварської міської ради Київської області від 01.10.2020 № 1987-83-07 (зі змінами), враховуючи рішення постійної комісії з оренди об`єктів комунальної власності Броварської міської територіальної громади (витяг з протоколів № 15 від 31.08.2022; № 16 від 01.09.2022), вирішив:
- Включити до Переліку другого типу та передати в оренду терміном на п`ять років, без аукціону, комплекс (будівлі та споруди) за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, вулиця Максименка Сергія, 1, з них:
1) нежитлова будівля, А, загальною площею 312,1 кв.м, що обліковується на балансі відділу культури Броварської міської ради Броварського району Київської області;
2) нежитлова будівля, Б, загальною площею 102,0 кв.м, що обліковується на балансі комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Бровари-Благоустрій».
Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилався на порушення його права, як користувача комплексу будівель та права постійного користувача земельної ділянки, оскільки відповідачами порушено встановлений законом порядок витребування майна з користування та постійного користування від законного користувача.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визнання адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» та у відповідності до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» утворена Броварська міська територіальна громада, яка в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області є правонаступником прав та обов`язків Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.
Як визначено ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Таким чином, всі права та обов`язки правопопередника - Княжицької сільської ради Броварського району Київської області перейшли до правонаступника - Броварської міської територіальної громади, яка діє в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області, в тому числі і за рішеннями органу місцевого самоврядування - Княжицької сільської ради Броварського району Київської області: рішення 19 сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 «Про передачу Княжицькій Свято-Преображенській церкві старого приміщення Будинку культури та сільської ради» та рішення № 21 від 13.10.1998 IX сесії XXIII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області «Про надання земельної ділянки в постійне користування релігійній громаді Української православної церкви Преображення Господнього в межах села Княжичі».
Відповідно, правонаступництво не є підставою для спростування права позивача володіти та користуватися, в тому числі на праві постійного користування об`єктами нерухомості, які були передані позивачу Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області.
Майно (комплекс будівель та земельна ділянка) як були, так і залишились у комунальній власності, при цьому, відсутні підстави для припинення права, набутого позивачем на підставі рішень органу місцевого самоврядування - Княжицької сільської ради Броварського району Київської області: рішення 19 сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 «Про передачу Княжицькій Свято-Преображенській церкві старого приміщення Будинку культури та сільської ради» та рішення № 21 від 13.10.1998 IX сесії XXIII скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області «Про надання земельної ділянки в постійне користування релігійній громаді Української православної церкви Преображення Господнього в межах села Княжичі».
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що рішення Княжицької сільської ради від 1998 року не створює для позивача правових підстав користування спірним майном з огляду на таке.
Рішенням 19 сесії Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 30.01.1998 № 33 передано на утримання Свято-Преображенській церкві с. Княжичі (на даний час - Релігійна організація «Релігійна громада парафія на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української Православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області) приміщення:
- старе приміщення Будинку культури, для проведення церковного богослужіння;
- старе приміщення сільської ради під підсобне господарство.
Тобто, у відповідному рішенні від 30.01.1998 № 33 Княжицької сільської ради чітко визначено цільове використання позивачем переданого йому на утримання майна: для проведення церковного богослужіння та ведення підсобного господарства.
В редакції ст. 86 ЦК УРСР станом на 30 січня 1998 року, було визначено, що право власності в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна, а також, що відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Також на момент прийняття рішення діяв та був чинним Закон України «Про власність» у редакції від 22.12.1994.
Статтею 31 Закону України «Про власність» у редакції станом на 30 січня 1998 року визначено, що до державної власності в Україні належить загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).
Частиною 2 ст. 32 Закону України «Про власність» суб`єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.
Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про власність» було передбачено, що державні органи, уповноважені управляти державним майном, в тому числі здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих актів України.
Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про власність» визначено, що об`єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об`єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров`я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв`язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території.
Оцінюючи чинні станом на 1998 рік норми права в сукупності, а також керуючись ст. 86 ЦК УРСР у редакції станом на 30 січня 1998 року, якою визначено, що відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами, суд бере до уваги вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування» у редакції від 21.05.1997 у відповідності до ч. 5 ст. 60 якого передбачено, що органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, а також змогу передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, питання їхнього відчуження вирішувати, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Частиною 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» у редакції від 21.05.1997 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Чинним законодавством України передбачено наявність речових прав на чуже майно. Так, відповідно до приписів ст. 395 Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є, зокрема і право володіння тобто речове право особи, яка фактично тримає у себе майно, що належить на праві власності іншій особі.
Суть права володіння полягає у тому, що особа, яка фактично утримує у себе чужу річ не є її власником, однак ставиться до неї як до своєї, і вважає, що їй належить можливість здійснювати усі правомочності власника.
Відповідно до ч. 1 ст. 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Згідно зі ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Приписами ст. 399 Цивільного кодексу України визначено, що право володіння припиняється у разі:
1) відмови володільця від володіння майном;
2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою;
3) знищення майна.
Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ч. 1).
Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди (ч. 2).
Крім того, колегія суддів зазначає, що у справі № 911/867/23 встановлено обставини, відповідно до яких рішення Княжицької сільської ради про передачу майна на утримання не спричинило переходу права власності на нього до позивача, а лише поклало на нього обов`язок щодо його утримання та надало право використовувати майно для проведення церковних богослужінь без визначення строку користування, у зв`язку з чим власник майна не позбавлений права витребувати його у будь-який час.
Однак позивач не заперечує право комунальної власності на майно та не оспорює його належність територіальній громаді, а лише наголошує на тому, що відповідне рішення органу місцевого самоврядування про передачу майна на утримання є чинним, не скасованим та підлягає виконанню, у тому числі його правонаступником - Броварською міською радою Броварського району Київської області. До моменту належного та передбаченого законом припинення встановлених цим рішенням правовідносин за позивачем зберігається право користування спірним майном відповідно до визначеного цільового призначення - для проведення церковного богослужіння та під підсобне господарство.
А відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правильне застосування у даному випадку принципу естопелю щодо правомірних очікувань позивача на подальше користування переданим йому майном до моменту законного припинення такого права, зокрема шляхом витребування майна у передбачений законом спосіб. Такі правомірні очікування позивача могли обґрунтовано покладатися ним і на правонаступника відповідного органу місцевого самоврядування, оскільки останній у встановленому законом порядку набуває усіх прав та обов`язків правопопередника в повному обсязі. До моменту такого витребування відповідні очікування позивача щодо подальшого користування майном є правомірними.
Стосовно права позивача на постійне користування земельною ділянкою площею 0,59 га (державний акт серії ІІ КВ № 001316, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 7), колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України визначено виключний перелік осіб, які можуть набувати землю за правом постійного користування.
Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, в тому числі і релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності (п. «в» ч. 2).
Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Згідно із ст.ст. 125 та 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV.
Статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у постійне користування можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Стаття 28 Закону № 1952-IV визначає, що під час проведення державної реєстрації право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які передають земельні ділянки у власність або у користування, оскільки, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування і буде вважатися заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку.
Наведені у своїй сукупності вище норми законодавства вказують на те, що реєстрацію похідних речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності право постійного користування, можна проводити не після державної реєстрації права власності держави або територіальної громади на ці земельні ділянки, а одночасно з реєстрацією похідного речового права на земельну ділянку.
Також, згідно пункту 81І Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.
У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при пригляді цивільних справ» передбачено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України.
У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.
Як визначено ст. 149 Земельного кодексу України (у редакції станом на момент прийняття оскаржуваних рішень), яка регулює «Порядок вилучення земельних ділянок із постійного користування», земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу (ч.1).
Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально (ч. 2).
У матеріалах справи відсутні докази надання позивачем як землекористувачем письмової згоди на припинення права постійного користування земельною ділянкою, а орган місцевого самоврядування до суду із позовом про припинення такого права не звертався.
Отже, колегія суддів, врахувавши відсутність згоди позивача на припинення права постійного користування земельною ділянкою, відсутність звернення відповідача-1 до суду з відповідним позовом, а також вимоги ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України, доходить висновку, що оскаржуване рішення Броварської міської ради від 31.08.2022 № 826-32-08 є незаконним та не може припиняти право позивача на постійне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3221284001:01:007:0050.
Не спроможними є доводи апелянта про те, що позивач входить до складу російської православної церкви (московського патріархату), оскільки на офіційній Інтернет-сторінці газети «Урядовий кур`єр» оприлюднено перелік релігійних організацій, які підпадають під дію частини сьомої статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», у якому під № 223 (сторінка 19) зазначено Спасо-Преображенський чоловічий монастир УПЦ, розташований за адресою: 07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Максименка, 1.
Водночас відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань містять інформацію щодо двох різних юридичних осіб, а саме: Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Преображення Господнього Бориспільської єпархії Української православної Церкви с. Княжичі Броварського району Київської області», зареєстрованої 30.01.1991 за адресою: 07445, Київська обл., с. Княжичі, Броварський район, вул. Максименка, буд. 1, код ЄДРПОУ 23582812, та Релігійної організації «Спасо-Преображенський чоловічий монастир УПЦ», зареєстрованої 28.04.1998 за адресою: 07455, Київська обл., Броварський район, с. Княжичі, вул. Максименка, буд. 43А, код ЄДРПОУ 25667389.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Принципу змагальності в господарському судочинстві найбільшою мірою відповідає стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 10.09.2019 р. у справі № 916/2403/18), і саме цей стандарт, як правило, має застосовуватись при розгляді господарських спорів (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17 від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17).
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що саме позивач входить до складу Російської православної церкви (Московського патріархату), оскільки під № 223 у таблиці до Переліку зазначено іншу релігійну організацію, яка є самостійною юридичною особою та не може бути ототожнена з позивачем.

Також апелянт послався на незастосування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 911/1476/23, № 911/1474/23, № 911/1472/23, № 911/1406/23, № 911/1477/23, № 911/1473/23, № 911/1482/23 та № 917/1061/23, предметом розгляду в яких були спори щодо припинення права постійного користування земельними ділянками, наданими релігійним організаціям.
Водночас колегія суддів зазначає, що підставою для відмови у задоволенні позовів у зазначених справах слугували встановлені судами обставини щодо невиконання позивачами вимог Закону України № 2662-VIII стосовно внесення змін до статутних документів та офіційної назви, що впливало на їх правовий статус як суб`єктів права постійного користування земельними ділянками. Однак, враховуючи встановлені у цій справі обставини та відсутність доказів входження позивача до складу Російської православної церкви (Московського патріархату), наведені правові висновки Верховного Суду не підлягають застосуванню у даному випадку.
Стосовно твердження позивача щодо невідповідності апеляційної скарги вимогам процесуального кодексу колегія суддів зазначає, що питання відповідності апеляційної скарги таким вимогам було предметом перевірки суду під час відкриття апеляційного провадження, у зв`язку з чим зазначені доводи не мають окремого юридичного значення.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Судові витрати.
Згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі №911/1942/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.08.2025 у справі №911/1942/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/1942/25 повернути до місцевого господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складено 15.06.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук 

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко