Справа № 278/2277/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Буткевича М.І., за участі секретаря судового засідання – Беляєвої А.М., заявника – ОСОБА_1 , розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Силіна Н.В. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
ВСТАНОВИВ:
Заявниця звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 267588, виданого 11.04.2003 року Державним нотаріусом Силіною Н.В., про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв?язку з укладенням шлюбу заявницею було взято прізвище чоловіка – ОСОБА_4 та отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11.12.1998 року Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області, де було допущено помилку у її прізвищі, а саме вказано прізвище ОСОБА_5 .
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11.04.2003 Державним нотаріусом Силіною Н.В. серії ВАЕ № 267588 заявниці на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Так, згідно вказаного свідоцтва про спадщину спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6 є - ОСОБА_1 , однак у свідоцтві вказано прізвище ОСОБА_5 .
Згідно заповіту, посвідченого виконкомом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 05.05.1999 № 27, ОСОБА_7 заповіла заявниці майно.
На час складання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом особу заявниці посвідчував паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 11.12.1998 року Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_8 .
Після набуття права власності на вищевказаний будинок заявницею було змінено прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_9 та отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 15.08.2008 Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області.
Таким чином у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належить - ОСОБА_1 , заначено прізвище ОСОБА_5 .
Дана помилка в прізвищі перешкоджає заявниці як власнику вищевказаного житлового будинку вільно розпоряджатися ним та вчиняти відносно нього правові дії.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку окремого провадження.
В судовому засіданні заявниця просила встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, скерувавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Глибочицьким сільбюро ЗАГС Житомирського району 28.05.1972 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали шлюб 28.05.1972 року, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с. 14).
11.12.1998 року Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 (а.с. 9, 10).
Згідно копії заповіту, складеного 05.05.1999 року, ОСОБА_6 заповіла все своє майно ОСОБА_11 (а.с. 8).
11.04.2003 року державним нотаріусом Силіною Н.В. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Глибочицької сільської ради Житомирського району та області 05.05.1999 року за № 27, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_12 , про що видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 267588 (а.с. 6).
07.05.2003 року Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації зареєстровано право власності ОСОБА_8 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з реєстраційним номером НОМЕР_4 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7).
15.08.2008 року Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 (а.с. 11, 12).
Як вбачається з відповіді Житомирського відділу у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області № Я-9/6/1819-26/1819/417-26 від 25.03.2026 року оформлення та видача паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області від 15.08.2008 року здійснено у зв`язку з обміном паспорта громадянина України з причин уточнення запису прізвища, а саме зміна прізвища із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_9 » (а.с. 16).
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р. справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
За правилами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 1 та 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено причини неможливості відновлення або одержання документів, що посвідчують цей факт.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 267588, видане 11.04.2003 року Державним нотаріусом Силіною Н.В., на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження під час судового розгляду; об`єктивність не викликає у суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 258-259, 315-319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАЕ № 267588, виданого 11.04.2003 року Державним нотаріусом Силіною Н.В., на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         М.І.Буткевич