ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34990/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року (суддя С.І. Озерянська) у справі № 160/34990/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати пункт 17 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 р. № 38/ д, прийнятий за результатами розгляду заяви позивачки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022; 
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивачки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у зв`язку із загибеллю її батька – ОСОБА_2 - з урахуванням висновків суду та призначити виплату позивачці такої одноразової грошової допомоги. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення відповідача є протиправним та порушує право позивачки на належну їй одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї (доньки) загиблого батька.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано пункт 17 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 року № 38/д, прийнятого за результатами розгляду заяви позивачки про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року;
- зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивачки від 31.01.2025 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у зв`язку із загибеллю її батька - ОСОБА_2 та прийняти рішення з урахуванням 
правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) батька позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 31.01.2025 року, а оскаржуване рішення прийнято Комісією 02.05.2025 року.
За таких обставин, враховуючи частину 1 статті 58 Конституції України, статті 87 і 88 Закону України «Про адміністративну процедуру» та правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.07.2024 у справі № 280/3308/23, суд першої інстанції вказав, що комісія при прийняті рішення за результатами розгляду заяви позивачки зобов`язана була застосовувати Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 3515-IX від 09.12.2023), оскільки останній вже був чинним (набрав чинності 29.03.2024) як в день подання позивачем відповідної заяви, так і в день прийняття оскаржуваного рішення.
Суд першої інстанції відхилив твердження відповідача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка була чинна станом на день загибелі батька позивачки, як необґрунтоване.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення відповідача, яке оформлено протоколом засідання комісії Міністерства оборони України від 02.05.2025 р. № 38/ д є протиправним та підлягає скасуванню, а з метою захисту прав позивачки слід зобов`язати відповідача вчинити дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що 27.02.2024 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 загинув, а тому у спірних правовідносинах слід застосувати законодавство на день загибелі військовослужбовця – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зауважує, що станом на 27.02.2024 року позивачка не належна до переліку осіб, який визначено у ст.16-1 Закону №2011-ХІІ. Відтак, скаржник наполягає, що його спірне рішення є правомірним, а отже позов задоволенню не підлягає.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.2005 року.
ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_1 .
Повідомленням про смерть від 29.02.2024 року № 2612 ІНФОРМАЦІЯ_3 сповіщено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 командир бойової машини - командир відділення 3 механізованого 2 механізованого взводу механізованої роти відданий Військовій присязі на вірність Українському народу мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Україну її свободу і незалежність загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі н.п. Новобахмутівка Донецької області.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1945 від 15 травня 2024 року травма (27.02.2024), яку отримав головний сержант ОСОБА_2 , 1977 року народження послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - травма, яка призвела до смерті, та причини смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.01.2025 року (видане повторно) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
31.01.2025 року позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її батька.
Згідно пункту 17 виписки з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.05.2025 року № 38/д розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168: позивачки, дочки загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану головного сержанта ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 11.03.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.09.2024 № 321/КЦ/10041. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", або згідно статті 31 частини першої згаданого Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні. Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на розгляд Комісії заявницею не надано.
Вважаючи протиправним рішення комісії відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 16-1 Закону України № 2011-XII встановлено перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Водночас зміст цього переліку не є сталим і зазнавав змін у різні періоди часу, у зв`язку з чим коло осіб, які мають право на таку виплату, змінювалося.
Так, стаття 16-1 Закону України № 2011-XII (у редакції Закону України № 2489-IX від 29 липня 2022 року, чинній на момент смерті ОСОБА_2 ) передбачала, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
В подальшому, Законом України № 3515-IX від 09 грудня 2023 року (далі - Закон № 3515-IX) було оновлено редакцію вказаної статті і викладено її у наступній редакції:
« 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"».
Наведене свідчить про те, що законодавче регулювання спірних правовідносин зазнало змін, у тому числі в частині визначення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим для правильного вирішення спору необхідним є визначення, яка саме редакція зазначеної норми підлягає застосуванню у цьому випадку, що, у свою чергу, зумовлює необхідність з`ясування моменту виникнення права на відповідну виплату.
Згідно статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Пунктом 2 постанови КМУ № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Абз. 2 пункту 2 постанови КМУ № 168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
На виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 (у редакції, чинній на дату смерті) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Суд також враховує підходи, викладені у пункті 1.4. розділу I наказу Міністерства оборони України № 45 від 25 січня 2023 року «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі - Порядок № 45) відповідно до якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови КМУ № 168, що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги є похідним від юридичного факту загибелі (смерті) військовослужбовця та виникає саме з моменту настання цієї події, що передбачено як положеннями Закону №2011-XII, так і підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою КМУ №168 та порядками №975 та № 45, що випливає із системного зв`язку статей 16, 16-1, 16-3 Закону №2011-XII та конкретизовано пунктом 2 постанови КМУ №168 і пунктом 3 Порядку №975.
При цьому визначення моменту виникнення такого права має вирішальне значення, оскільки саме з ним законодавець пов`язує встановлення кола осіб, уповноважених на його реалізацію. Такий підхід обумовлений природою спірної соціальної виплати як одноразової, цільової та такої, що підлягає розподілу між визначеним колом осіб у рівних частках, а відтак потребує чіткого та визначеного у часі встановлення суб`єктного складу її отримувачів.
Отже, саме станом на дату смерті військовослужбовця, яка є моментом виникнення права на відповідну виплату, підлягає визначенню коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII. Зазначене забезпечує принцип правової визначеності, стабільності бюджетних зобов`язань держави та унеможливлює зміну (збільшення або зменшення) суб`єктного складу отримувачів після настання юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення відповідного права.
З огляду на це подальші зміни законодавства, зокрема розширення переліку осіб, які можуть бути віднесені до членів сім`ї військовослужбовця, не мають зворотної дії у часі та не можуть впливати на визначення суб`єктного складу осіб, які набули право на отримання одноразової грошової допомоги, якщо таке право виникло до набрання чинності відповідними змінами. Звернення особи із відповідною заявою є способом реалізації вже набутого права, а не юридичним фактом, з яким закон пов`язує момент його виникнення.
Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 12.05.2026 (справа №280/1098/25, у постанові від 19.05.2026 року (справа № 600/1860/25-а).
Таким чином, вирішення питання щодо належності особи до кола отримувачів повинно здійснюватися виключно виходячи з правового регулювання, чинного на момент виникнення права, тобто на дату смерті військовослужбовця.
Отже, суд першої інстанції хибно вказав, що до спірних правовідносин слід застосовувати приписи статті 16-1 Закону України № 2011-XII в редакції Закону № 3515-IX.
Натомість, є правильними доводи скаржника про те, що він правомірно в спірному випадку керувався положеннями статті 16-1 Закону України № 2011-XII в редакції Закону № 2489-IX від 29 липня 2022 року, чинній на момент смерті ОСОБА_2 .
Апеляційний суд зауважує, що законодавець у редакції норми, чинній на момент смерті військовослужбовця, встановив вичерпний перелік осіб, які мають право на отримання спірної виплати, чітко визначивши конкретні категорії отримувачів, а саме: батьків, одного із подружжя, який не одружився вдруге, дітей, які не досягли повноліття, утриманців загиблого (померлого). 
За змістом спірного рішення комісія відповідача встановила, що позивачка не належить до неповнолітній дітей загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 . Крім того, комісія відповідача вказала, що за наданими комісії документами неможливо встановити, чи перебувала позивачка на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 ..
В свою чергу, позивачкою не наведено аргументи та не подано докази на спростовування вищевказаних висновків комісії відповідача.
Відтак, враховуючи положення абз. 2 п.13 Порядку №975, колегія суддів зазначає, що спірне рішення комісії відповідача про повернення позивачці на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови № 168 є правомірним.
Таким чином, суд першої інстанції хибно вказав, що спірне рішення комісії відповідача про повернення позивачці на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 168 є протиправним та підлягає скасуванню.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі № 160/34990/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 01.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров