ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2026 р.  Справа № 911/327/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.
при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників справи:
від позивача: Христич О. В. (адвокат – довіреність б/н від 19.12.2025 р.); 
від відповідача: Гайдаманчук О. В. (адвокат – довіреність № 41/2025 від 03.02.2025 р.); 

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», м. Київ 
в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», м. Боярка, Фастівський районн, Київська область
до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», м. Київ
про стягнення 46 375, 92 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулось в Господарський суд Київської області в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення 46 375, 92 грн майнової шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що під час виконання земельних робіт відповідачем було пошкоджено підземний розподільний газопровід, що призвело до спричинення збитків.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/327/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення 46 375, 92 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.
12.02.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 12.02.2025 р. на позовну заяву, що був долучений судом до матеріалів справи, у якому він просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
17.02.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 17.02.2025 р., що була долучена судом до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2026 р. визначено здійснювати подальший розгляд справи із проведенням судового засідання та викликом на нього учасників справи та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 25.02.2026 р.
25.02.2026 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 18.03.2026 р.
18.03.2026 р. через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 17.03.2026 р., що були долучені судом до матеріалів справи.
18.03.2026 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 22.04.2026 р.
21.04.2026 р. через систему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 21.04.2026 р., що були долучені судом до матеріалів справи.
22.04.2026 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 13.05.2026 р.
08.05.2026 р. через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 08.05.2026 р., що були долучені судом до матеріалів справи.
13.05.2026 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві.
За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

Постановою НКРЕКП № 1839 від 26.12.2022 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». 
Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 р. «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (код ЄДРПОУ 44907200) виконання зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «Київоблгаз» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «Київоблгаз». 
Відтак, з 01.01.2023 р. ТОВ «Газорозподільні мережі України» виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494. 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відокремленим підрозділом позивача є Київська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», яка згідно Положення про Київську філію діє від імені ТОВ «Газорозподільні мережі України» та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів. 
Розділом II Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальний послуг, від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ) передбачено, що газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування. До складу ГРМ входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних Операторів ГРМ), зокрема, ГРМ включають газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску. 
Тобто, складовими газорозподільної системи, що використовуються позивачем для провадження ліцензійної діяльності є газопроводи, що розташовані на території, зокрема Київської області.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу», з метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 37 цього закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.
Отже, відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу» позивач, як оператор ГРМ, зобов`язаний вживати заходів з безпеки постачання природного газу, безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи у Київській області, а також забезпечувати попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем.
12.09.2024 р. о 14 год. 12 хв. на аварійно-диспетчерську службу Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі» надійшла заявка від працівника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Назаренка А. С. за реєстраційним номером № 1485/041142 про пошкодження системи газопостачання, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, ст. Луговий, 502.
12.09.2024 р. позивачем було складено акт про пошкодження систему газопостачання, згідно зі змісту якого: виявлено механічне пошкодження буровою установкою підземного розподільного газопроводу середнього тиску 0,22 МПа, діаметром 110 мм, матеріал ПЕ, за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б, що призвело до витоку газу; копію акту направлено на центральний офіс відповідача за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1а.
У листопаді 2024 р. Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» листом № КОФ/100.4.2-ВИХ-7559-24 від 22.11.2024 р. надіслала відповідачу Договір № КОФ/100.1.11.2-Р-НД-619/24 про відшкодування матеріальних збитків внаслідок пошкодження газопроводу від 01.10.2024 р., розрахунок вартості збитків, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) по відшкодуванню матеріальних збитків внаслідок аварії за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б на суму 46 375, 92 грн для підписання вказаних документів та відшкодування коштів по відновленню пошкодженого газопроводу середнього тиску за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б. Факт отримання даного листа відповідачем підтверджується накладною № 0870300026235 від 26.11.2024 р.
Відповідач договір про відшкодування матеріальних збитків внаслідок пошкодження газопроводу акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) по відшкодуванню матеріальних збитків внаслідок аварії за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б та розрахунки не підписав та не повернув, майнову шкоду не відшкодував.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 46 375, 92 майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження підземного розподільного газопроводу під час виконання відповідачем земельних робіт.
З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;
матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Згідно з ст. 226 цього ж кодексу учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.
2. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.
3. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.
4. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.
5. У разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.
6. У разі невиконання зобов`язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов`язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов`язання.
7. Відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язання, не звільняє зобов`язану сторону від виконання зобов`язання в натурі, крім випадків, зазначених у частині третій статті 193 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: 
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Положеннями пунктів 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Пунктом 6 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди” передбачено, що для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.
За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.
При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.
Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Абзацами 1-3 пункту 7 цього ж роз`яснення Вищого арбітражного суду України передбачено, що статтею 1192 ЦК України надає потерпілому право вибору способу відшкодування шкоди. При розгляді спору про відшкодування шкоди шляхом покладення на особу обов`язку відшкодувати її в натурі (надати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) суду слід серед іншого встановити можливість відшкодування шкоди в натурі винною особою.
Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Незалежно від відшкодування шкоди в натурі або грішми особа, яка заподіяла шкоду на вимогу потерпілого відшкодовує її у повному обсязі, включаючи і неодержані доходи (упущену вигоду) (стаття 623 ЦК України).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.08.2018 р. у справі № 917/877/17 вказав, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Відповідно до пп. 7, 8 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ передбачено, що проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ.
Письмове погодження, що надається Оператором ГРМ на право проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт поблизу ГРМ, має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та земляних робіт. До погодження додається схема газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо). Видача погодження Оператора ГРМ, його переоформлення, видача дубліката та його анулювання здійснюються на безоплатній основі. Оператор ГРМ протягом 10 робочих днів з дня реєстрації письмового звернення юридичної чи фізичної особи або фізичної особи-підприємця щодо погодження проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ має надати письмове погодження або письмову обґрунтовану відмову. Письмове погодження надається на безоплатній основі. Погодження має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та/або земляних робіт, а також схему газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо).
Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці для отримання погодження оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ повинні подати оператору ГРМ для узгодження проект плану їх проведення, розроблений з урахуванням вимог будівельних, а за необхідності - інших норм і правил, що регламентують ці роботи, а також заяву (лист) на отримання погодження (пункт 9 глави 4 розділу ІІІ Кодекс ГРМ).
Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, які отримали письмове погодження оператора ГРМ, зобов`язані керуватися порядком проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт і дотримуватись умов їх виконання з урахуванням вимог письмового погодження оператора ГРМ (погодження (пункт 10 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
Письмове погодження оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ оформляється у двох примірниках, один з яких зберігається в оператора ГРМ протягом строку, визначеного законодавством погодження (пункт 11 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
До початку ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронній зоні наказом організації, що проводить роботи, з числа фахівців призначається особа, відповідальна за проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт (керівник робіт) погодження (пункт 15 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, що проводять ремонтні, будівельні та земляні роботи в охоронних зонах, зобов`язані не пізніше ніж за добу до початку робіт повідомити представника оператора ГРМ щодо проведення робіт погодження (пункт 16 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
Фізична особа або персонал юридичної особи чи фізичної особи-підприємця, залучені для проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронних зонах, повинні бути ознайомлені (проінструктовані) представником оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу і споруд на ньому, їх позначення на місцевості, можливі аварійні ситуації і дії при їх виникненні (пункт 17 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем всупереч законодавчо встановленому порядку, було виконано земельні роботи без обов`язкового погодження з Оператором ГРМ, що призвело до пошкодження газорозподільних систем та спричинено матеріальні збитки. 
За змістом пункту 7 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, об`єм витоку (витрати) природного газу при аварійних ситуаціях через пошкоджений газопровід третіми особами, що є юридичними особами чи фізичними особами-підприємцями, визначається відповідно до пункту 6 цієї глави.
Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, якщо при порушеннях, визначених в пунктах 1-5 цієї глави, неможливо достовірно встановити номінальну потужність газового обладнання (відмова в доступі до об`єкта споживача, газовий відвід без наявного підключеного газового обладнання, несертифіковане обладнання, відсутність заводських паспортів, маркувань тощо), визначення об`єму природного газу здійснюється з урахуванням проміжку часу, за який необхідно визначити об`єм необлікованого природного газу, пропускної спроможності площі отвору, сопла, пальника або газопроводу за формулою, викладеною у вказаному пункті.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в процесі розгляду справи, відповідач виконував земельні роботи за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б, внаслідок яких було здійснено пошкодження системи газопостачання.
Після звернення працівника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» ОСОБА_1 на аварійно-диспетчерську службу Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі», щодо пошкодження системи газопостачання, представниками Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було ліквідовано витік газу шляхом встановлення пережимів о 15 год. 20 хв. та проведено роботи на відновлення належного функціонування газорозподільних систем, про що складено акт про пошкодження систем газопостачання від 12.09.2024 р., який був направлений на центральний офіс ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». 
Як вбачається з матеріалів справи, для відновлення належного функціонування газорозподільних систему, позивачем було виконано ремонтні роботи, про що складено та направлено відповідачу договір про відшкодування матеріальних збитків внаслідок пошкодження газопроводу від 01.10.2024 р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) по відшкодуванню матеріальних збитків внаслідок аварії за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б, та розрахунок вартості збитків, заподіяних Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б на загальну суму 46 375, 92 грн на підставі акту пошкодження газопроводу від 12.09.2024 р.
У встановлений законом строк і станом на час розгляду справи відповідач свій обов`язок щодо сплати завданої майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження підземного розподільного газопроводу під час виконання земельних робіт не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 46 375, 92 грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) по відшкодуванню матеріальних збитків внаслідок аварії за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б на суму 46 375, 92 грн, розрахунком вартості збитків, заподіяних Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б на загальну суму 46 375, 92 грн, іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували виконання ним у встановлений строк і станом на час розгляду справи у повному обсязі свого обов`язку по оплаті за завдану майнову шкоду згідно з актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) по відшкодуванню матеріальних збитків внаслідок аварії за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, ст. Луговий, буд. № 502Б; факт завданої майнової шкоди відповідачем не заперечується.
Заперечення відповідача щодо того, що позивачем не було вжито попереджувальних заходів для безаварійної експлуатації газорозподільних систем є безпідставними і необґрунтованими з огляду на наступне.
Пунктом 6 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди” передбачено, що для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.
За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.
При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.
Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Правилами безпеки систем газопостачання, що затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2025 року визначено: “ 1.34. Перед початком робіт ударних механізмів і землерийної техніки поблизу підземного газопроводу працівники, що виконують земляні роботи, зобов`язані виявити фактичне місце розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства. Ударні механізми для розпушування ґрунту можливо застосовувати на відстані не ближче ніж 3 м від підземного газопроводу, а механізми, що здатні значно відхилятися від вертикальної осі (куля, клин-баба тощо), - на відстані не ближче ніж 5 м…”.
Пунктом 7, 8 глави 4 розділу ІІІ Кодекс ГРС передбачено, що проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ. Письмове погодження, що надається Оператором ГРМ на право проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт поблизу ГРМ, має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та земляних робіт. До погодження додається схема газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо). 
Письмове погодження надається на безоплатній основі. Погодження має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та/або земляних робіт, а також схему газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо).
Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, що проводять ремонтні, будівельні та земляні роботи в охоронних зонах, зобов`язані не пізніше ніж за добу до початку робіт повідомити представника оператора ГРМ щодо проведення робіт погодження (пункт 16 глави 4 розділу ІІІ Кодексу ГРМ). Фізична особа або персонал юридичної особи чи фізичної особи- підприємця, залучені для проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронних зонах, повинні бути ознайомлені (проінструктовані) представником оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу і споруд на ньому, їх позначення на місцевості, можливі аварійні ситуації і дії при їх виникненні пошкодження (пункт 17 глави 4 розділу ІІІ Кодекс ГРМ).
Отже, для виконання земляних робіт на земельній ділянці, що входить до охоронних зон, відповідач зобов`язаний був попередньо звернутися до позивача, як оператора ГРМ, для отримання відповідного письмового погодження та керуватись порядком проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт та умов їх виконання з урахуванням вимог зазначеного письмового погодження оператора ГРМ.
Відповідач перед виконанням робіт не перевірив земельну ділянку на наявність охоронних зон об`єктів ГРМ для дотримання встановлених обмежень та отримання письмового погодження оператора ГРМ, що мало містити вимоги та умови, обов`язкові при виконанні відповідних робіт.
Окрім обов`язку відповідача отримати письмове погодження оператора ГРМ на виконання робіт в охоронній зоні газопроводу, працівник відповідача перед початком виконання робіт повинен був отримати інструктаж представника оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу, можливих аварійних ситуацій і дій при їх виникненні.
Крім того, суд вважає за потрібне звернути увагу на те, що відповідачем не заперечується заподіяння його працівниками шкоди у вигляді пошкодження газорозподільних систем під час виконання земельних робіт, що згідно зі ст. 1166 ЦК України є підставою для відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Заперечення відповідача щодо відсутності встановлених позначень (покажчиків) – табличок, орієнтирів прокладеного газопроводу на ділянці садового товариства «Луговий», де відповідачем проводились земельні роботи є безпідставними і необґрунтованими, оскільки садове товариство «Луговий» є газифікованим, та на його території встановлені відповідні позначення (покажчики) – таблички, орієнтири, що повідомляють про наявність прокладеного газопроводу, а тому відповідач не міг бути необізнаним про наявність прокладеного газопроводу на території садового товариства «Луговий» та виконував земельні роботи без погодження позивачем порядку виконання таких робіт.
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем не було спростовано доводів позивача викладених у позовні заяві, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 46 375, 92 грн є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 – 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, вул. Стеценка, 1-А, м. Київ; ідентифікаційний код 23243188) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (04116, вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ; ідентифікаційний код 44907200) в особі в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (08150, вул. Шевченка Т., буд. 178, м. Боярка, Фастівський район, Київська область; ідентифікаційний код 45385755) 46 375 (сорок шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн 92 (дев`яносто дві) коп. майнової шкоди та судові витрати 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп. судового збору.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду. 

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано
22 травня 2026 р.