П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5567/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області №918160163590 від 07.02.2025 та рішення - повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у переведенні з 03.02.2025 мене - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на пенсію державного службовця;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести мене ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) із 03.02.2025 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХП, з урахуванням довідок ГУ ДСА України в Житомирській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби та посаду якої було класифіковано (Додаток 1 до Порядку) № 199/25 від 03.02.2025 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років у 30% за стаж державної служби 29 років); про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 198/25 від 03.02.2025 (Додаток 2 до Порядку); про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців , і які на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі № 200/25 від 03.02.2025 (Додаток 3 до Порядку).
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 19.09.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 №918160163590 є правомірним, оскільки у органу Пенсійного фонду відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії позивачу згідно Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що звільнившись 17.01.2025 із роботи, з посади державного службовця, 03.02.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення з пенсії, яку отримувала на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», на пенсію державного службовця, оскільки на час звільнення з роботи досягла відповідного віку з якого державному службовцю може бути призначена пенсія, набула стажу державної служби 29 років і раніше на пенсії державного службовця не перебувала. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що позивачу було призначено з 25.11.2008 пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Відповідно до положень пункту з Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи якщо їм до набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993. 
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.11.2008 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 45).
Як вбачається з протоколу №1453 від 26.01.2009, ОСОБА_1 призначено пенсію; умови призначення: держслужбовці; стаж - держслужбовці 12 років 2 міс 9 днів (а.с. 43).
В матеріалах пенсійної справи позивача, копії якої надано на вимогу суду відповідачем, міститься заява ОСОБА_1 від 26.10.2017 про перерахунок пенсії. Вид пенсії: перехід на інший вид пенсії "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 46).
Із заявою про перерахунок пенсії; вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу" позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 03.02.2025 (а.с. 47). До заяви додала довідки від 03.02.2025 про складові заробітної плати на 2024-2025 роки.
Заява ОСОБА_1 від 03.02.2025, відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
За результатом розгляду заява позивача від 03.02.2025, Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло "Рішення 918160163590 від 07.02.2025 про відмову в частині проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_2 ".
У рішенні 918160163590 від 07.02.2025 вказано: "За результатами розгляду документів було встановлено, що ОСОБА_1 було призначено з 25.11.2008 пенсію згідно Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Відповідно до положень пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи якщо їм до набрання чинності Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VІII не призначалася пенсія відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723 - XII від 16.12.1993.
Враховуючи вищезазначене прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VІІІ, оскільки заявниці призначалася пенсія з 25,11.2008 згідно Закону України “Про державну службу” № 3723 - XII від 16.12.1993. Перерахунок раніше призначених пенсій за цим Законом передбачений."
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 17.02.2025 №0600-0217-8/15340 повідомило ОСОБА_1 про прийняте, за результатом розгляду її заяви від 03.02.2025, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, рішення.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що порушує її права, відмову у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, до 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу " № 3723-ХІІ від 16.12.1993.
Водночас з 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.
Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.
Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п. 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічні положення закріплені у Порядку № 622, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок № 622), яка застосовується з 01.05.2016. Вказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:
а) досягли певного віку;
б) мають передбачений законодавством страховий стаж;
в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 11 квітня 2023 року у справі № 1.380.2019.003855.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується належними доказами, позивачу з 24.11.2008 була призначена пенсія за віком за нормами Закону № 3723-ХІІ, яку вона отримувала до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (на підставі її заяви від 26.10.2017).
З матеріалів справи видно, що 03.02.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, додавши документи за переліком згідно з розпискою-повідомленням та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржуваним рішенням у переведенні на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ відмовив з тих підстав, що пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ їй уже було призначено до 25.10.2017, а проведення перерахунків пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців чинним законодавством не передбачене.
Слід також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 25 липня 2025 року у справі №140/5363/24 виснував: з огляду на приписи статті 37 Закону №?3723-ХІІ, положення розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, статті 90 цього ж Закону, колегія суддів дійшла висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 №918160163590 є правомірним, оскільки у органу Пенсійного фонду відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії позивачу згідно Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи позивача викладені в апеляційній скарзі про те, що пенсія державного службовця у листопаді 2008 році їй не могла бути призначена оскільки позивач працювала на посаді державної служби, мала вік 50 років, стаж державної служби 10 років, а пенсія державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII в редакції чинній станом на листопад 2008 року, могла бути призначена тільки при звільнені з роботи, при досягненні віку 55 років та за наявності стажу державної служби не менше 20 років.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно позивачка станом на час призначення пенсії мала вік 50 років, однак вона вважалася такою що досягла пенсійного віку, оскільки відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мала право на пенсію із зниженням пенсійного віку на 5 років, що і зазначено в рішення ПФУ №11453 від 09.01.2009 року.
Що стосується стажу то для призначення пенсії то відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, в редакції чинній станом на листопад 2008 року, позивач його мала, оскільки на час призначення пенсії працювала на державній службі тому стаж державної служби у розмірі 10 років був достатній для її призначення, також позивач мала і страховий стаж розміром 20 років, що також зазначено в рішення ПФУ №11453 від 09.01.2009 року.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на листопад 2008 року чинне законодавство не забороняло працюючому державному службовцю отримувати будь-який вид пенсії, тому доводи ОСОБА_1 з цього приводу судом не можуть бути прийняті.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.