ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Справа № 925/1141/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Тищенко О.В. 
Сотнікова С.В. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025
повний текст рішення складено 05.12.2025
у справі № 925/1141/25 (суддя Зарічанська З.В.)
за позовом Бабанської селищної ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро"
про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Бабанська селищна рада (позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" (відповідач), в якому викладено позовні вимоги, щоб в судовому порядку:
(1) усунути перешкоди Бабанській селищній раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, що розташована в адміністративних межах Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, шляхом зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" припинити користування зазначеною земельною ділянкою;
(2) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,5138 га з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, укладений 10.07.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро";
(3) скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди 10.07.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро".
Позовні вимоги мотивовано тим, що Бабанська селищна рада, як законний власник земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, позбавлена можливості реалізовувати свої повноваження щодо розпорядження, користування та володіння нею через самовільне зайняття вказаної земельної ділянки ТОВ "Юрінвест Агро" на підставі правочину, укладеного з особою, яка не мала жодної законної підстави на розпорядження нею, селищна рада вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного речового права. Наявність зареєстрованого договору оренди, укладеного без участі та волі законного власника земельної ділянки, створює перешкоди для належної реалізації повноважень органу місцевого самоврядування щодо вказаної земельної ділянки.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 925/1141/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 позов задоволено частково.
Усунуто перешкоди Бабанській селищній раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, що розташована в адміністративних межах Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" припинити користування зазначеною земельною ділянкою.
Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди 10.07.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" на користь Виконавчого комітету Бабанської селищної ради 6056 грн витрат зі сплати судового збору.
В решті позову відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 укладено за відсутності волевиявлення власника земельної ділянки - Бабанської селищної ради, тому такий правочин є нікчемним, порушує публічний порядок, оскільки внаслідок укладення договору відбулося незаконне заволодіння земельною ділянкою особою, яка не мала на те правових підстав. При цьому, судом враховано, що визнання нікчемного правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність договору оренди земельної ділянки, який став підставою для проведення державної реєстрації права оренди ТОВ "Юрінвест Агро", така державна реєстрація підлягає скасуванню з припиненням речового права останнього на неї. Приймаючи до уваги, що власником спірної земельної ділянки є Бабанська селищна рада, договір оренди, що став підставою для реєстрації права оренди ТОВ "Юрінвест Агро" є нікчемним, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" усунути перешкоди Бабанській селищній раді у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" припинити користування зазначеною земельною ділянкою є обґрунтованими. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25, 25.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 в частині усунення перешкод шляхом зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" припинити користування земельною ділянкою, скасування державної реєстрації права оренди та стягнення 6 056,00 грн судового збору та постановити у цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в оскаржувальній частині.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) на момент укладення договору оренди 10.07.2023 ОСОБА_1 була власником спірної земельної ділянки, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22, відповідним записом у Державному реєстрі речових прав із реєстраційним номером об`єкта 2700222371243 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 338630175 станом на 11.07.2023; (2) станом на 10.07.2023 саме ОСОБА_1 була законним власником земельної ділянки, і, відповідно, мала право розпоряджатися нею, у тому числі й передати її в оренду ТОВ "Юрінвест Агро"; (3) рішення суду, яким земельну ділянку визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади в особі Бабанської селищної ради, набрало законної сили лише 18.10.2024, а право власності позивача зареєстровано 07.03.2025; (4) на момент укладення договору оренди 10.07.2023 позивач не був власником земельної ділянки і будь-які його права договором не порушено; (5) позивачем не доведено, що ТОВ "Юрінвест Агро" мало умисел на незаконне заволодіння спірною земельною ділянкою. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" у справі № 925/1141/25 передано головуючому судді: Сибізі О.М.
Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.12.2025 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" у справі № 925/1141/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Владимиренко С.В., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1141/25.
05.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/1141/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у судовій справі № 925/1141/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1141/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 та призначено розгляд справи на 19.03.2026.
19.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сибіги О.М. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 розгляд справи призначено на 14.05.2026. 
23.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Бабанської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки з ТОВ "Юрінвест Агро" ОСОБА_1 фактично не мала законних підстав розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 та вчиняти будь-які правочини щодо вказаної земельної ділянки. Відповідач користується земельною ділянкою на підставі договору оренди, укладеного з особою, яка права на розпорядження нею не мала, тому договір оренди спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою та відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.
26.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" надійшла відповідь на відзив, в якій проти доводів відзиву на апеляційну скаргу заперечує та зазначає, що відзив Бабанської селищної ради не спростовує доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Черкаської області та перевірено судом апеляційної інстанції, в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа № 705/1046/22 за позовом ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,5138 га, що розташована на території Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області, надану для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 052127, виданий 12.08.2002 року.
28.02.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 11.07.2023 № 338630175.
Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25.05.2023 у справі № 705/1046/22 поновлено керівнику Уманської окружної прокуратури Панченку В. строк на апеляційне оскарження рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Уманської окружної прокуратури Панченка В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.06.2023 у справі № 705/1046/22 закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою керівника Уманської окружної прокуратури Панченка В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 та призначено справу до розгляду на 11.07.2023.
10.07.2023 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець - власник земельної ділянки: кадастровий номер 7124380400:02:000:1206, площею 4,5138 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Бабанська ОТГ, Аполянська сільська рада, надає, а орендар приймає в оренду: строкове, платне володіння і користування зазначеною земельною ділянкою на умовах визначених цим договором. 
Згідно з п. 2.1. договору в оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер 7124380400:02:000:1206, площею 4,5138 га, із земель приватної власності, розташованої за адресою: Черкаська область, Уманський район, Бабанська ОТГ, Аполянська сільська рада. 
Договір укладено строком на 17 (сімнадцять) років з 10.07.2023 по 10.07.2040 (п. 3.2. договору).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 № 418329230 вбачається, що 10.07.2023 за ТОВ "Юрінвест Агро" зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га.
Державну реєстрацію права оренди земельної ділянки проведено на підставі договору оренди землі від 10.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ "Юрінвест Агро", рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 у справі № 705/894/24.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.08.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовлено.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24, з урахуванням ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 про виправлення описки, заяву Бабанської селищної ради про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку площею 4,5138 га, кадастровий номер 7124380400:02:000:1206. 
Зокрема, у рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24 встановлено, що попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, після смерті власника ОСОБА_2 земельна ділянка у період з 03.05.1994 по 28.11.2024 не мала власника, перебувала у юридично невизначеному стані до звернення Бабанською селищною радою до суду про визнання спадщини відумерлою.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 28.11.2024. 
З 28.11.2024 Бабанська селищна рада набула право власності на спірну земельну ділянку.
07.03.2025 за Бабанською селищною радою зареєстровано право власності територіальної громади на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 № 418329230.
Позивач стверджує, що Бабанська селищна рада, як законний власник земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206, позбавлена можливості реалізовувати свої повноваження щодо розпорядження, користування та володіння нею через самовільне зайняття вказаної земельної ділянки ТОВ "Юрінвест Агро" на підставі правочину, укладеного з особою, яка не мала жодної законної підстави на розпорядження нею, селищна рада вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного речового права. Наявність зареєстрованого договору оренди, укладеного без участі та волі законного власника земельної ділянки, створює перешкоди для належної реалізації повноважень органу місцевого самоврядування щодо вказаної земельної ділянки.
Посилаючись на те, що ТОВ "Юрінвест Агро" отримало в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 від особи ( ОСОБА_1 ), яка не мала права нею розпоряджатися, позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, визнати договір оренди недійсним та скасувати державну реєстрацію права оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 11.07.2023 № 338630175 вбачається, що 28.02.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га.
Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 подано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22.
Як встановлено судом, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,5138 га, що розташована на території Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області, надану для ведення особистого селянського господарства, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 052127, виданий 12.08.2002 року.
В подальшому, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25.05.2023 у справі № 705/1046/22 поновлено керівнику Уманської окружної прокуратури Панченку В. строк на апеляційне оскарження рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Уманської окружної прокуратури Панченка В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05.06.2023 у справі № 705/1046/22 закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою керівника Уманської окружної прокуратури Панченка В. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 та призначено справу до розгляду на 11.07.2023.
Матеріалами справи підтверджується, що за день до розгляду Черкаським апеляційним судом справи № 705/1046/22 (11.07.2023), 10.07.2023 між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець - власник земельної ділянки: кадастровий номер 7124380400:02:000:1206, площею 4,5138 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, Бабанська ОТГ, Аполянська сільська рада, надає, а орендар приймає в оренду: строкове, платне володіння і користування зазначеною земельною ділянкою на умовах визначених цим договором. 
10.07.2023 за ТОВ "Юрінвест Агро" зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 № 418329230.
Для державної реєстрації права оренди земельної ділянки подано договір оренди землі від 10.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ "Юрінвест Агро", рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 та ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 у справі № 705/894/24.
Однак, постановою Черкаського апеляційного суду від 22.08.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2022 у справі № 705/1046/22 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовлено.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24, з урахуванням ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.01.2025 про виправлення описки, заяву Бабанської селищної ради про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку площею 4,5138 га, кадастровий номер 7124380400:02:000:1206. 
У рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24, серед іншого, встановлено, що попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, після смерті власника ОСОБА_2 земельна ділянка у період з 03.05.1994 по 28.11.2024 не мала власника, перебувала у юридично невизначеному стані до звернення Бабанською селищною радою до суду про визнання спадщини відумерлою.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24 в апеляційному порядку не оскаржувалось, рішення набрало законної сили 28.11.2024. 
Отже, з 28.11.2024 Бабанська селищна рада набула право власності на спірну земельну ділянку.
07.03.2025 за Бабанською селищною радою зареєстровано право власності територіальної громади на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 № 418329230.
У статті 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.
Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.
Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2023 у справі № 906/743/21, від 01.11.2022 у справі № 910/7853/21, від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 09.07.2020 у справі № 910/14180/18, від 09.06.2020 у справі № 912/116/19, від 05.09.2019 у справі № 914/4455/15).
Як у ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, так і у ст. 229 - 233 Цивільного кодексу України, йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, при цьому, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набутими, тобто правовідносини за ним не виникли.
Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України).
У постанові від 09.01.2019 у справі № 759/2328/16 Верховний Суд виснував, що нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".
Верховним Судом у постановах від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14 та від 13.03.2023 у справі № 398/1796/20 зазначено, що суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
Як встановлено судом, на час укладення договору оренди 10.07.2023 земельна ділянка не мала юридично власника, адже попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тобто, після смерті власника ОСОБА_2 земельна ділянка у період з 03.05.1994 по 28.11.2024 (дата набрання рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.10.2024 у справі № 705/894/24 законної сили) не мала власника, перебувала у юридично невизначеному стані до звернення Бабанською селищною радою до суду про визнання спадщини відумерлою.
Таким чином, на час укладення договору оренди 10.07.2023 не існувало особи, яка могла бути орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га. 
Отже, ОСОБА_1 не була власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, відтак не могла бути і її орендодавцем.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Враховуючи відсутність спадкоємців ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, в силу положень ч. 1 ст. 127 Цивільного кодексу України визнається відумерлою спадщиною та переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
За встановлених обставин, відсутність волевиявлення власника земельної ділянки на передачу земельної ділянки в оренду (на час укладення договору оренди 10.07.2023 власник земельної ділянки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є передумовою для нікчемності правочину, оскільки такий правочин порушує публічний порядок, оскільки відбулось незаконне заволодіння та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га особою ( ОСОБА_1 ), яка не мала на це права.
З наведеного підставним є висновок, що відповідач у встановленому законом порядку спірну земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га не отримував та користується нею на підставі договору оренди, укладеного з особою, яка права на розпорядження нею не мала, отже договір оренди спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою та відповідно до ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України)
За правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц, від 02.08.2023 у справі № 495/5081/20, від 17.08.2023 у справі № 904/3100/21 нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. 
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 статті 215 Цивільного кодексу України). Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).
У поданій апеляційній скарзі скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.03.2020 у справі № 199/7375/16-ц та від 15.03.2023 у справі № 725/1824/20, які не є подібними до спірних правовідносини, оскільки у даних справах спори стосувалися витребування майна з власності відповідача, а не з орендних правовідносин, як у даній справі.
Тому, правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.03.2020 у справі № 199/7375/16-ц та від 15.03.2023 у справі № 725/1824/20, є нерелевантними до правовідносин у даній справі. 
Принагідно слід зазначити, що навіть, якщо слідувати логікі відповідача про те, що він є добросовісним набувачем речового права за відплатним договором, то варто зауважити, що відповідач сплачував за фактичне користування земельною ділянкою і така сплата не підлягає поверненню у зв`язку зі специфікою орендних відносин. 
Щодо доводів відповідача в частині сплати на користь Бабанської селищної ради орендних платежів, то суд зазначає, що відповідно до наданої позивачем платіжної інструкції від 13.10.2025 № 2495, відповідачем перераховано на рахунок Казначейства України 31 600,00 грн із зазначенням призначення платежу: "орендна плата з юридичних осіб жовтень-грудень 2024 р та 2025 рік (Аполянка)".
В той час, як провадження у даній справі відкрито 06.10.2025.
Тобто, лише після відкриття Господарським судом Черкаської області провадження у даній справі, відповідачем 13.10.2025 сплачено оренду плату за користування спірною земельною ділянкою. 
Позаяк, з 07.03.2025 (дата державної реєстрації права власності Бабанської селищної ради на спірну земельну ділянку) до 13.10.2025 ТОВ «Юрінвест Агро» орендна плата за користування спірною земельною ділянкою не сплачувалась. 
Враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок розпорядження особою, яка не мала законного права на розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, то сплата/несплата відповідачем орендних платежів не поновлює порушеного права позивача на володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою.
За висновком суду, за відсутності волевиявлення власника земельної ділянки з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га на передачу її в оренду, ТОВ "Юрінвест Агро" не могло стати орендарем земельної ділянки у законний спосіб. 
При цьому, обізнаність/необізнаність орендаря - ТОВ "Юрінвест Агро" про відсутність у ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку не може бути достатньою підставою для визнання договору оренди таким, що укладений у законний спосіб.
Враховуючи, що договір оренди є нікчемним, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, оскільки такий правочин є нікчемним в силу Закону.
Відповідач зазначає, що скасування судового рішення, на підставі якого було зареєстровано право власності, не призводить до автоматичного визнання нікчемними правочинів, укладених на його основі добросовісним набувачем, покликаючись при цьому на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17.
Однак, суд зазначає, що у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду таких правових висновків не робила, відповідач трактує постанову Великої Палати Верховного Суду на власний розсуд. 
Абзацом другим частини 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. 
Тобто, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
З огляду на нікчемність договору оренди земельної ділянки, на підставі якого проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ "Юрінвест Агро" на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га, то така державна реєстрація підлягає скасуванню з припиненням речового права останнього на неї.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.10.2025 у справі № 607/14562/22. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, яка є похідною від встановленої обставини нікчемності договору оренди землі, тобто є наслідком нікчемності (недійсності за законом) договору.
В силу ст. 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності та мирно володіти своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).
Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22.
Як встановлено судом, власником спірної земельної ділянки є Бабанська селищна рада, договір оренди, на підставі якого проведено державну реєстрацію права оренди ТОВ "Юрінвест Агро" на земельну ділянку з кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 площею 4,5138 га є нікчемним, однак земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ "Юрінвест Агро", то позовні вимоги про зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" усунути перешкоди Бабанській селищній раді у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ "Юрінвест Агро" припинити користування зазначеною земельною ділянкою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За висновком суду апеляційної інстанції, наведені у справі обставини у своїй сукупності свідчать про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Таким чином, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.
На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" слід відмовити, а рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрінвест Агро" на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/1141/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Матеріали справи № 925/1141/25 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.05.2026. 

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді О.В. Тищенко

С.В. Сотніков