Справа № 466/11817/25
Провадження № 2-о/466/78/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.
при секретарі Свиті А.І.
з участю заявника ОСОБА_1 
представника заявника Бенцака О.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою адвоката Бенцака Олега Павловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю заінтересованої особи: Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про встановлення факту батьківства, 
встановив:
16 грудня 2025 року адвокат Бенцак Олег Павлович, який представляє інтереси ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю заінтересованої особи: Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, у якій просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Хлівчани Львівської області, щодо сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести зміни до актового запису № 468 від 18 липня 2013 року, внесеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_2 , зазначивши у графі «відомості про батька»: батько - ОСОБА_3 , громадянин України, а в графі « відомості про дитину» - прізвище « ОСОБА_4 » змінити на « ОСОБА_5 ».
В обґрунтування заяви зазначає, що знайомство заявниці з майбутнім батьком дитини ОСОБА_3 , відбулося наприкінці 2011 року. Вони проводили час у компанії її друзів, зокрема ОСОБА_6 , який згодом став хрещеним батьком спільної дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Зазначає, що вони спочатку спілкувалися з ОСОБА_3 телефоном, а незабаром вона почала проживати разом з ОСОБА_3 за адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Її мати, ОСОБА_7 , була проти їх стосунків, однак вони продовжували спілкуватися та спільно проживати. Зазначає, що наприкінці восьмого місяця їх спільного проживання з ОСОБА_5 , вона завагітніла, який її підтримувавав. Зазначає, що в подальшому вони часто почали сваритися, внаслідок чого вона переїжджада до своєї матері, та після примирення з ОСОБА_3 знову проживали разом. В подальшому під час її пологів, ОСОБА_3 перебував біля неї та допомагав їй. Після того, як вона народила дитину, було зроблено фото, на якій вона, ОСОБА_3 та їх спільна дитина. Оскільки, вони з ОСОБА_3 перебували у важкому матеріальному становищі, офіційно одруженими вони не були, тому вони спільно вирішили оформити їй статус одинокої матері. Таким чином, запис про батька у Свідоцтві про народження ОСОБА_2 , Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 468 від 18.07.2013 року, було зроблено відповідно до ч.2 ст. 135 СК України. При цьому, ім`я та по батькові батька співпадає з іменем та по батькові ОСОБА_3 . Зазначає, що вона в подальшому виїхала до Італії, дитина проживала з її батьками, а ОСОБА_3 постійно шукав зустрічі з їх спільним сином. В подальшому ОСОБА_3 загинув на війні перебуваючи у Збройних Силах України. Зробити ДНК-експертизу родичі ОСОБА_3 відмовляються, тому вона змушена була звернутися до суду із даною заявою.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 заяву підтримали у повному обсязі, просили таку задовольнити з підстав наведених у ній.
Представник заінтересованої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної справи у їх відсутності.
Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18.07.2013 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №468, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , батьком якого записано ОСОБА_9 , мати – ОСОБА_1 .
З матеріалів заяви, та роздруківки із сторінки «Варта», вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 захищаючи Батьківщину, інших доказів про смерть ОСОБА_3 матеріали справи не містять. 
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
Отже, підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».
Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.
Верховний суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено та не заперечується заявницею ОСОБА_1 , що проведення такої експертизи неможлива, оскільки родичі загиблого ОСОБА_3 не бажають надавати ДНК – зразки. 
На підтвердження відносин заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до матеріалів заяви долучено їх спільні фотознімки, з яких вбачається факт, що останні проводять час лише разом, також фотознімки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з яких видно, що останній тримає на руках дитину, що також не може свідчити про безсумнівне батьківство останнього, а також відсутності спільних фото у подальшому; свідоцтво таїнств хрещення і миропомазання ОСОБА_2 , батьком якого записано ОСОБА_10 та велику кількість переписки між останніми, що також на переконання суду не може свідчити без належних та допустимих доказів про факт батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 .
Допитати в судовому засіданні свідків, які зазначила заявник ОСОБА_1 суд необхідності не вбачав, оскільки на думку суду, вони не могли підтвердити романтичні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в момент зачаття дитини.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову про встановлення факту батьківства необхідно відмовити, оскільки заявником жодними належними та достатніми доказами не підтверджено обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника.
Керуючись статтями 2, 81, 89, 263 265, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України,
ухвалив:
у задоволенні заяви адвоката Бенцака Олега Павловича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з участю заінтересованої особи: Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, місцезнаходження: м. Львів, вул. Котлярська, 6 про встановлення факту батьківства – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повний текст судового рішення складено 18 червня 2026 року. 
  Суддя	  	 Р.  Б.  Єзерський