ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2026 року м. Житомир  
справа № 240/18039/25
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Горовенко А.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.06.2025 №063850007433;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі «Береговий» на посаді вихователя дитячого садка та з 04.09.2001 по 14.03.2005 на посаді вихователя у Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради - за сумісництвом, до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як особа, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більше 30 років на таких посадах.
Однак, згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.06.2025 №063850007433 позивачці відмовили у виплаті такої допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.
Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи що має право на отримання вищевказаної допомоги, звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
30 липня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, через систему "Електронний суд", надійшов відзив на позовну заяву (за вх. №60271/25), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що позивач 18.06.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатами розгляду прийнято рішення №063850007433 від 25.06.2025 про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки відсутній необхідний страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги - 30 років, в наявності 27 років 07 місяців 09 днів.
Вказує, що до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, не враховано:
- період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, оскільки колгосп ім. Мічуріна не є закладом та установою державної або комунальної форми власності;
- період роботи з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі "Береговий" на посаді вихователя дитячого садка, оскільки радгосп не визначений як заклад освіти - визначений Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909;
- період роботи з 04.09.2001 по 14.03.2005, згідно з довідкою від 05.06.2025 №1, виданою Відділом освіти Попільнянської селищної ради, оскільки заявниця працювала на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом. Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 06.09.1982 - з 02.01.2001 по 09.03.2005 заявниця працювала в Попільнянському РВ УМВС України.
Наголошує, що неможливо встановити пільговий стаж у цей період для призначення одноразової грошової допомоги.
Також зазначає, що позивачем не надано документи на підтвердження спірного періоду стажу, які б в сукупності дали змогу віднести його до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. У наявності стаж такої роботи у позивача менше 30 років, що не дає право на призначення грошової допомоги.
Крім цього вказує, що висновки позовної заяви позивача є формою втручання в дискреційні повноваження Пенсійного фонду України та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.
05 серпня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, через систему "Електронний суд", надійшов відзив на позовну заяву (за вх. №61376/25) у прохальній частині якого, зокрема, просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.
Дослідивши доводи клопотання, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та приймає такий відзив до розгляду.
В обґрунтування своїх доводів відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 04.02.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 06.02.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.
За результатами розгляду звернення та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
На думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому просить відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 04.02.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
18 червня 2025 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та 25 червня 2025 року прийнято рішення №063850007433 про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки відсутній необхідний страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги - 30 років, у наявності 27 років 07 місяців 09 днів.
У зазначеному рішенні вказано, що до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, не враховано:
- період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, оскільки колгосп ім. Мічуріна не є закладом та установою державної або комунальної форми власності;
- період роботи з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі "Береговий" на посаді вихователя дитячого садка, оскільки радгосп не визначений як заклад освіти - визначених Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909;
- період роботи з 04.09.2001 по 14.03.2005 згідно з довідкою від 05.06.2025 №1, виданою Відділом освіти Попільнянської селищної ради, оскільки заявниця працювала на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом. Згідно з трудовою книжкою сервї НОМЕР_1 від 06.09.1982 - з 02.01.2001 по 09.03.2005 заявниця працювала у Попільнянському РВ УМВС України.
Листом від 03.07.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що за результатами розгляду її заяви про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, прийнято рішення від 25 червня 2025 року про відмову у призначенні такої допомоги.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до пункту 2-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
За змістом пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).
За приписами пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення (пункт 6 Порядку № 1911).
Згідно з пунктом 7 Порядку №1911 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.
Зазначений підхід до застосування пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV в аналогічних спорах неодноразово було висвітлено у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №234/13835/17, від 20 лютого 2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №466/5637/17, від 24 квітня 2019 року у справі №450/3061/16-а., від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а, від 22 лютого 2024 року у справі №260/323/20.
Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії за вислугу років, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Спірним питанням у цій справі є наявність у позивача спеціального стажу, який має становити 30 та більше років.
Відповідно до розділу 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, право на пенсію за вислугу років мають директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів.
Згідно з оскаржуваним рішенням позивачу зокрема не враховано період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, оскільки колгосп ім. Мічуріна не є закладом та установою державної або комунальної форми власності, та не враховано період роботи з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі "Береговий" на посаді вихователя дитячого садка, оскільки радгосп не визначений як заклад освіти - зазначений Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Постанови №909).
Згідно з розділом 1 Переліку №909 в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах посадами, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, є: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
В дошкільних навчальних закладах всіх типів зазначено посади: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
В примітці 2 Постанови №909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Тобто підставою для зарахування стажу роботи особи до спеціального страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011, є робота на посаді вихователя в дошкільному навчальному закладі будь-якого типу. Жодних обмежень щодо форми власності такого дошкільного навчального закладу постанова не містить.
Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974, що діяв на час роботи позивача, у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.
Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.
Відповідно до ст.10 Конституції УРСР від 20.04.1978 основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.
Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.
Статтею 13 Конституції УРСР було передбачено особисту власність громадян.
Як свідчать матеріали справи, позивач у період з 30.07.1985 по 19.07.1986 працювала в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, а в період з 25.06.1993 по 01.04.1996 працювала в радгоспі "Береговий" на посаді вихователя дитячого садка, що підтверджується записами які містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1982.
Зважаючи на те, що в зазначені періоди колгоспи та радгоспи відносились до соціалістичної форми власності, а не до особистої, тому вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 у справі №466/2943/17.
Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 30.07.1985 по 19.07.1986 в колгоспі ім.Мічуріна на посаді вихователя дитсадка та з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі "Береговий" на посаді вихователя дитячого садка мають бути враховані до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги.
Щодо не врахуванням відповідачем періоду роботи з 04.09.2001 по 14.03.2005 згідно з довідкою від 05.06.2025 №1, виданою Відділом освіти Попільнянської селищної ради, оскільки заявниця працювала на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом. Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 06.09.1982 - з 02.01.2001 по 09.03.2005 заявниця працювала у Попільнянському РВ УМВС України, суд зазначає наступне.
Згідно з інформацією, яка міститься у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1982, позивач у період з 02.01.2001 по 09.03.2005 працювала в Попільнянському РВ УМВС України на посаді секретаря-друкарки.
Водночас, відповідно до довідки, виданої Відділом освіти Попільнянської селищної ради №1 від 05.06.2025, ОСОБА_1 працювала на посаді вихователя з навантаженням 0,5 ставки (за сумісництвом) в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради з 04 вересня 2001 року по 14 березня 2005 року.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.
На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.
Відповідно до пункту 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України №43 від 28 червня 1993 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за №76 (далі - Положення №43), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.
Для роботи за сумісництвом згоди власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібно. Не є сумісництвом робота, яка визначена Переліком робіт, що додається до цього Положення.
Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи (пункт 9 Положення №43).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 зазначила, що зарахування роботи на посаді викладача (у тому числі й у позашкільному закладі освіти) до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).
Отже, суд відхиляє твердження пенсійного органу про те, що оскільки позивач працювала на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом, то вона не має права на отримання грошової допомоги, адже пункт 71 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV не містить обмежень щодо зарахування до спеціального стажу роботи на відповідних посадах за сумісництвом.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у пунктах 14 та 15 постанови від 27 лютого 2018 року у справі №470/402/17, а саме: «...зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), отже період роботи (...) за сумісництвом зараховується до педагогічного стажу (...) робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що періоди роботи позивача з 04.09.2001 по 14.03.2005, згідно з довідкою від 05.06.2025 №1, виданою Відділом освіти Попільнянської селищної ради, має бути врахований до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.06.2025 №063850007433 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
В спірному випадку заява позивача від 18.06.2025 щодо призначення та виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 25.06.2025 №063850007433.
Таким чином, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду вчинити дії для відновлення порушеного права позивача.
З метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зарахувати позивачу період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі «Береговий» на посаді вихователя дитячого садка та з 04.09.2001 по 14.03.2005 на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом, до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», повторно розглянути заяву позивача від 18.06.2025, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те що, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
В силу приписів ч.1 ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.06.2025 №063850007433 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 30.07.1985 по 19.06.1986 в колгоспі ім. Мічуріна на посаді вихователя дитсадка, з 25.06.1993 по 01.04.1996 в радгоспі «Береговий» на посаді вихователя дитячого садка та з 04.09.2001 по 14.03.2005 на посаді вихователя в Попільнянському дитячому садку №3 Попільнянської селищної ради за сумісництвом, до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2025, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 968 (дев"ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев"яносто шість) коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 16 червня 2026 року.

Суддя А.В. Горовенко