ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. Справа№ 925/1562/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Коротун О.М. 
Майданевича А.Г. 

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від позивача: Блоха Я.М.;
від відповідача: Савоста С.В. (поза межами приміщення суду), 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року (повний текст рішення складено 01.05.2026 року)
у справі №925/1562/25 (судді - Г.М.Скиба)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот"
до Акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
про стягнення 7 402 730,62 грн боргу,- 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Азот" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - відповідач) з вимогами про стягнення 7402730,62 грн заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 16.11.2016 року №365-304, зокрема: 5 610 949,80 грн інфляційних втрат за період з листопада 2022 до жовтня 2025 року та 1 791 780,82 грн 3% річних за період з 06.12.2022 року до 30.11.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем передбаченого договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 16.11.2016 року №365-304.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Азот" 5 610 949,80 грн інфляційних втрат, 1 791 780,82 грн 3% річних та 111 040,96 грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Черкасиобленерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Черкаської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Так, представник скаржника вказав, що за своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги є договором позики, а на дані спірні правовідносини поширюється дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, за яким позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Більш того, представник скаржника зауважив, що суд першої інстанції безпідставно не застосував пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України на який посилався відповідач та не навів жодних підстав, чому дана норма не підлягає до застосування до спірних правовідносин.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2026 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року у справі №925/1562/25.
04.06.2026 року через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
Крім того, за твердженням представника позивача, відповідач підписав договір, погодивши всі його істотні умови , зокрема щодо порядку та строків повернення фінансової допомоги і відповідальності за прострочення її повернення, тобто взяв на себе зобов`язання.
При цьому, представник позивача зауважив, що відповідач не може бути звільнений від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України на підставі норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, оскільки дана норма не розповсюджується на спірні правовідносини, а її застосування буде суперечити принципам господарського судочинства, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Представник скаржника в судовому засіданні 11.06.2026 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва скасувати. 
Представник позивача в судовому засіданні 11.06.2026 року Північного апеляційного господарського суду заперечували проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва без змін. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.  
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Азот" (позичкодавець, кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" (позичальник, боржник) був укладений договір №365-304 про надання безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати позичальнику грошові кошти без нарахування відсотків за їх користування в розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а позичальник зобов`язався повернути допомогу у визначений цим договором строк.
У п.2.1 договору №365-304 його сторони встановили, що розмір фінансової допомоги становить 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) гривень.
Відповідно до п. 3.1 договору №365-304 позикодавець має передати фінансову допомогу позичальникові протягом 5-ти банківських днів з дати підписання цього договору.
У п. 4.2 договору №365-304 його сторони визначили строк повернення фінансової допомоги до 30.11.2016 року.
Згідно з п. 5.1 договору №365-304 позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві фінансову допомогу до 30.11.2016року або до настання цього строку.
Пунктом 7.1 договору №365-304 його сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником строку повернення фінансової допомоги, позичальник зобов`язаний оплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період прострочення, від суми неповерненої у встановлений цим договором строк, за кожний день прострочення повернення допомоги.
Відповідно до п. 8.1 та п. 8.2 договору №365-304 останній набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору.

На виконання договору №365-304 публічне акціонерне товариство "Азот" за платіжними дорученнями від 18.11.2016 року №20047 на суму 5 000 000,00 грн, від 18.11.2016 року №20048 на суму 5 000 000,00 грн. і від 18.11.2016 року №20049 на суму 10 000 000,00 грн перерахувало публічному акціонерному товариству "Черкасиобленерго" на його рахунок в установі банку фінансову допомогу у загальній сумі 20 000 000,00 грн.
Так, за твердженням позивача, в зв`язку з прострочення виконання зобов`язання позивач звернувся в господарський суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 28947995,82 грн за договором від 16.11.2016 року.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 року у справі №925/1382/18 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 20000000,00 грн фінансової допомоги, 4981209,38 грн інфляційних втрат, 1232737,48 грн - 3% річних та 393209,21 грн судового збору. 
Інфляційні втрати позивачем розраховані та нараховані за період з 01.12.2016 року по 30.11.2018 року; 3% річних нараховані за період з 01.12.2016 року по 20.12.2018 року. Рішення суду у справі набрало законної сили. 
В зв`язку з прострочення виконання рішення суду та грошового зобов`язання позивач знову звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12626698,16 грн за договором від 16.11.2016 року.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.04.2023 року у справі №925/47/23 (в межах справи №17-14-01/1494 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 10251355,69 грн інфляційних втрат, 2375342,47 грн - 3% річних та 189400,47 грн судового збору. 

Інфляційні втрати розраховані та нараховані до стягнення за період з 01.12.2018 року по 31.10.2022 року, 3% річних нараховані за період з 21.12.2018 року по 05.12.2022 року. Рішення суду у справі набрало законної сили. 
Так, за твердженням позивача, у зв`язку з прострочення виконання грошового зобов`язання позивач звернувся до суду з черговим позовом про стягнення з відповідача обтяжень сум заборгованості в сумі 7402730,62 грн за договором від 16.11.2016 року: 5610949,80 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025року та 1791780,82 грн 3% річних за період з 06.12.2022 року по 30.11.2025 року.
Відповідно до статей 6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору поворотної фінансової позики від 16.11.2016 року №365-304; договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. 
Суд повторно не оцінює взаємовідносини сторін та обставини укладання та виконання умов договору поворотної фінансової допомоги від 16.11.2016 року, оскільки оцінка взаємовідносин сторін та юридична кваліфікація дій вже надана в рішеннях Господарського суду Черкаської області від 19.02.2019 року у справі №925/1382/18, від 11.04.2023 року у справі №925/47/23, в зв`язку з чим обставини, встановленні рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом - приписи п.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України - Підстави звільнення від доказування. 

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (чинний на момент спірних відносин).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин пункт 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 4 ст. 14 Цивільного кодексу України).
Так, Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тлумачення пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
З аналізу п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України слідує, що дана норма поширюється не лише на банки, а й на будь-яких інших кредитодавців та позикодавців, Головна умова - наявність договору, за яким надано кредит чи позику.
Указом Президента України №64/2022 від 24.04.2022 року, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому відповідними указами Президента України дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що Верховний Суд в постанові від 06.09.2023 року у справі №910/8349/22 вказував на те, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Отже, позивач нараховує та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати всупереч пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в період дії воєнного стану, яким встановлено, що боржник за певними видами договорів звільняється від відповідальності передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, нараховані позивачем в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні втрати за неповернення у строк кредитних коштів не відповідають вимогам чинного законодавства під час дії воєнного стану.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Так, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо скасування оскаржуваного рішення знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
При цьому, колегія суддів не погоджується з твердженнями позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року у справі №925/1562/25 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 27.04.2026 року у справі №925/1562/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Азот" (18028, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, код ЄДРПОУ 00203826) на користь Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, код ЄДРПОУ 22800735) 133 249 (сто тридцять три тисячі двісті сорок дев`ять) грн 15 коп. судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області. 
5. Матеріали справи №925/1562/25 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім 

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата підписання 11.06.2026 року.