Справа № 465/8449/25 
Провадження 2/465/905/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
30.06.2026 року         м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-
в с т а н о в и в:
представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно збережених коштів. 
Позов обґрунтовує тим, що замовником ОСОБА_1 не сплачено до місцевого бюджету кошти пайової участі, щодо об`єкта «Реконструкція нежитлових приміщень (гаражів) житлового будинку під заклад побутового обслуговування (кабінету масажу) на АДРЕСА_1 . Згідно з сертифікатом про готовність до експлуатації об`єкта №ЛВ122211111932, виданого Інспекцією ДАБК та зареєстрованого в ЄДЕССБ вищевказаний об`єкт нерухомості прийнято в експлуатацію 15.11.2021 року. Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради проведено розрахунок пайового внеску у розмірі 4 відсотків вартості будівництва об`єкта, що розрахований відповідно до загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта. Однак всупереч приписам пункту 2 розділу ІІ Закону України №132-IX та п. 2 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6098 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року» відповідач не перерахувала до прийняття об`єкта в експлуатацію на рахунок Львівської міської ради кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, сума яких, зважаючи на загальну кошторисну вартість будівництва, становить 19 634,48 грн. Крім цього, з огляду на те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання позивач має право вимагати сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова 30.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Відповідач ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі від 30.09.2025 року та копію позовної заяви з додатками 07 травня 2026 року, що підтверджується наявною у справі розпискою.
Відповідач відзиву, а також будь-яких клопотань на адресу суду не направляв.
Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 30 липня 2020 року надано дозвіл на початок виконання будівельних робіт №ЛВ012200730688 «Реконструкція нежитлових приміщень (гаражів) житлового будинку на АДРЕСА_1 під заклад побутового обслуговування (кабінет масажу)».
В Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва зареєстровано Акт готовності Об`єкта будівництва до експлуатації (реєстраційний номер: АС01:9647-1082-9831-1010. Згідно з цим Актом початок робіт: липень 2020 року; закінчення робіт: травень 2021.
Сертифікатом №ЛВ1222111119325 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (його черги або окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджують його готовність до експлуатації, щодо об`єкта «реконструкція нежитлових приміщень (гаражів) житлового будинку на АДРЕСА_1 під заклад побутового обслуговування (кабінет масажу): кількість поверхів, шт. – 1, поверх розташування, пов – 1, загальна площа приміщень, м2 – 88.4, висота, м – 2.6, кількість приміщень, шт. – 9, загальна площа, м2 – 88.4, будівельний об`єм, м3 – 229.84.
Департамент економічного розвитку Львівської міської ради у листі №4-2301-34980 від 25.06.2025 зазначив, що, згідно із Сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ1222111119325 від 15.11.2021 об`єкт прийнято в експлуатацію. Відповідач не зверталась до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо Об`єкта будівництва та не подавала документи, що підтверджують вартість його будівництва, техніко-економічні показники об`єкта.
Згідно листа Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради №4-3902-9460 від 11.08.2025, містобудівні умови та обмеження (вихідні дані) на реконструкцію нежитлових приміщень (гаражів) під заклад побутового обслуговування (кабінету масажу) на АДРЕСА_1 не надавались.
Питання пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до 01.01.2020 регулювалися статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою замовник, що мав намір стосовно забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний був взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування коштів до відповідного місцевого бюджету на підставі договору про пайову участь, укладеного ним із відповідним органом місцевого самоврядування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 № 132-ІХ (далі Закон № 132-ІХ) з 01.01.2020 виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону№ 132-ІХ встановлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Верховним Судом у постанові від 04.04.2024 у справі №923/1306/21 наведено такі висновки:
«Обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва».
Враховуючи, що у цій справі будівництво об`єкта розпочато у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у подібних правовідносинах у постановах від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21 та від 23.05.2024 у справі № 915/149/23.
У постановах від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 та від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23 Верховний Суд зазначив, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог пп. 3 абз. 2 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.
У випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України. Таку ж позицію підтримано Верховним Судом у постановах від 20.07.2022 у справі №910/9548/21, від 13.12.2022 у справі №910/21307/21, від 07.09.2023 у справі №916/2709/22.
Згідно п.10 Акту про готовність до експлуатації об`єкта від 09.11.2021 зазначена кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією на будівництво в сумі 490 862грн.
З огляду на зазначене вище, розмір пайової участі становить: 490 862 грн. * 0,04 = 19 634,48 грн.
Позивачем також заявлялися вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 сформував правову позицію, що послідовно застосовується судами, згідно з якою за змістом статей 625, 1212 ЦК України положення статті 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
Оскільки судом встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у зв`язку з несплатою пайової участі на підставі ст. 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин також підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України.
Отже, відповідачу також нараховано 11 445,82 грн. - інфляційних витрат, нарахованих за період з 16.11.2021 по 24.06.2025 та 2123,75 грн.- 3% річних, нарахованих за період з 16.11.2021 по 24.06.2025.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова ОП КГС ВС від 05.07.2019 справі № 905/600/18).
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц; постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц; постанова ВП ВС від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц; постанова ВП ВС від 27.11.2019 у справі № 340/385/17).
У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 р. у справі №643/21744/19, у п.41 вказано, що прийняття об`єкта в експлуатацію є строком з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання, а саме перерахування до місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту.
З цього часу забудовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (п.65 вищевказаної постанови ВС).
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що всупереч вимогам законодавства, відповідачем ОСОБА_1 , не сплачено до місцевого бюджету кошти пайової участі.
Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 3028 грн. судового збору.
Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, -
ухвалив:
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради 33 204 (тридцять три тисячі двісті чотири) гривні 05 копійок, з яких: 19 634,48 грн. безпідставно збережені кошти, 11 445 грн. 82 коп. інфляційні втрати, 2 123 грн. 75 коп. 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) судових витрат.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 30 червня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: Львівська міська рада, код ЄДРПОУ: 04055896, адреса: 79006, м.Львів, площа Ринок,1;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю.М.