Справа № 177/826/25
Провадження № 2/177/254/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
29 травня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Коваль Н. В.
за участі 
секретаря судового засідання Андрійчук А.В.
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Коровай А.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Вікторі-21» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, пені, інфляційних витрат та 3% річних,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 03.01.2022, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторі-21» щодо оренди земельної ділянки площею 3,7418 га, кадастровий номер 1221888200:01:006:001, що розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 
Також, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 03.01.2022 за 2024 рік у сумі 8210,37 грн, пеню за прострочення виплати орендної плати: за 2024 рік в сумі 643,00 грн, інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік – 165 грн, 3 % річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік в сумі 66,13 грн, а всього на суму 9085,28 грн та понесені нею судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про паво на спадщину за заповітом від 18 грудня 2017 року є власником земельної ділянки площею 3,7418 га, кадастровий номер 1221888200:01:006:0001, що розташована на території Новопільської (колишньої Широківської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
03.01.2022 між ОСОБА_2 та ФГ «Вікторі-21» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, строком на 10 років. Згідно умов договору оренди, орендна плата сплачується у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 7332 грн на рік, обчислення якої здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України на дату виплати орендної плати. Виплата орендної плати здійснюється у період від 15.08 по 31.12 кожного року.
Сторони погодили, що у випадку невнесення орендної плати у строки визначені договором, сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відсотках річних за кожен день прострочення. Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку. Підвищення цін тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини «Орендаря», підтверджено документами, у разі підвищення ставок орендної прати, в інших випадках пережарених законом. 
Відповідач обов`язки за договором оренди щодо вчасної сплати орендної плати не виконував, орендну плату 2024 роки не сплатив у погоджений сторонами період, тобто допустив систематичну несплату орендної плати, чим істотно порушував права позивача та умови договору, позбавляючи позивача орендної плату на яку вона правомірно розраховувала. 
Допущені відповідачем порушення майнових прав позивача мають наслідком застосування пені передбаченої договором оренди, нарахувань у порядку ст. 625 ЦК України, розрахунок яких наведено позивачем у позові.
Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду, постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження позовна та призначено підготовче судове засідання (а.с. 20). 
05.05.2025 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що 03.01.2022 між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,7418 га, кадастровий номер 1221888200:01:006:0001, що розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, строком на 10 років. Договір зареєстровано 22.02.2022 та з цієї дати у ФК «Вікторі -21» виникло право оренди земельної ділянки. 
Пунктом 10 договору передбачена орендна плата за користування земельною ділянкою у розмірі 5% від її нормативної грошової оцінки, що в сумі становить 7332,00 грн. на рік. Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України на дату її виплати, враховуючи невиплачену орендну плату. Орендар має право на дострокову виплату орендної плати, згідно діючого законодавства України. 
Орендна плата може бути виплачена готівкою, або на банківський рахунок «Орендодавця» за його заявою, в період з 15.08. по 31.12 кожного року.
Вказує, що виконуючи умови договору оренди земельної ділянки, починаючи з дати його укладення тобто з 03.01.2022, ОСОБА_2 в повному обсязі виплачувалися грошові кошти в готівковій формі, в якості орендної плати за 2022 та 2023 роки.
Представник відповідача зазначав, що в оренді відповідача перебуває майже 90 земельних ділянок, виплата орендної плати за якими, в переважній більшості, здійснюється у вигляді готівкових коштів, які отримуються орендодавцями самостійно в касі господарства, що пристосована для зберігання та видачі готівкових коштів. 
Відповідач за власним звичаєм очікував звернення ОСОБА_2 до каси підприємства для отримання орендної плати за 2024 роки.
Вказує, що позивачка у 2024 році для отримання орендної плати за земельну ділянку до фермерського господарства не з`явилася, будь-яких заяв про виплату орендної плат в іншій ніж готівковій формі не подавала, через відсутність у господарства будь-яких інших реквізитів для перерахування позивачу орендної плати через банківські установи, відповідачем прийнято рішення про здійснення виплати, шляхом грошового переказу та 18.04.2025 здійснено грошовий переказ через надавача фінансових послуг АТ «Укрпошта», сум нарахованої орендної плати за 2024 рік ОСОБА_2 які вона зможе отримати у поштовому відділенні АТ «Укрпошта». 
Звертає увагу на те, що позивач з претензіями до відповідача не зверталася. Відповідач вказав, що затримка у виплаті орендної плати позивачу не є підставою для розірвання договору оренди землі (а.с. 28-32).
21.05.2025 представник позивача подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначала, що позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві відповідача, та вважає, що вони не спростовують вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки. 
Вказує, що договором оренди землі прямо передбачено право орендодавця вимагати його розірвання у разі невиконання орендарем обов`язків, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати. Відповідно до п. 10 та п. 13 договору оренди, орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Однак у 2024 році орендар свої зобов`язань не виконав – орендна плата за цей рік позивачці своєчасно не надходила, у зв`язку з чим вона позбавлена очікуваної вигоди від договору, що суперечить меті його укладення. 
Крім того, вказує, що спроба відповідача у відзиві обґрунтувати «поштовими переказами» виконання грошового зобов`язання є безпідставною, оскільки такі перекази здійснені ним лише після подання позову до суду, що свідчить про визнання боргу, а не про належне виконання договору. Також, у матеріалах відзиву надано лише чернетка (проект) договору з ПАТ «Укрпошта», який не підписаний сторонами, тобто не існує належного договору, який би підтверджував, що ФГ «ВІКТОРІ-21» має дійсно у году з Укрпоштою на переказ коштів орендодавцю. 
Також, вказує, що відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на здійснення платежів поштовими переказами, додавши витяг із системи Укрпошти, однак вказані документи не підтверджують належне виконання зобов`язань, оскільки вони датовані 18.04.2025, тобто після подання позову до суду, суми дрібні, не відповідають розміру місячної орендної плати, передбаченої договором; у графі «мета переказу» вказано «Перекази за укладеними договорами» - без конкретизації договору , періоду а цільового призначення, крім того не має доказів отримання цих коштів позивачем (підтвердження про вручення чи про зарахування коштів.
Таким чином, вказує, що оплата орендної плати поштовими переказами не підтверджує орендодавцем та є порушенням грошового зобов`язання (а.с. 48-50).
07 жовтня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 90).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, з підстав вказаних у відзиві. Крім того вказував на те, що п. 10 спірного договору, передбачена орендна плата за користування земельною ділянкою у розмірі 5% від її нормативно грошової оцінки, в сумі становить 7332,00 грн. на рік . Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України на дату її виплати, враховуючи невиплачену орендну плату. Цим же пунктом договору передбачено що орендар має право на дострокову виплату орендної плати, згідно діючого законодавства України. Так, виконуючи умови договору оренди земельної ділянки, починаючи із дати укладання, тобто з 03.01.2022 ОСОБА_2 здійснювалася виплата оренди у готівковій формі в сумі 12000,00 грн за 2022 рік та 12000,00 грн. за 2023 рік, замість 7332,00 грн. за кожен рік. Таким чином позивачу згідно п. 10 спірного договору виплата орендної плати за 2022-2024 роки мала б складати 21966 грн. (за три роки), проте згідно із відомостями на виплату орендної плати за 2022 рік та за 2023 рік позивач отримала 24000,00 грн., що більше ніж мало б було сплачено за три роки, включаючи 2024 рік. Крім того, позивач жодних претензій або вимог, з приводу несвоєчасного або неповного внесення орендної плати за земельну ділянку протягом 2022,2023,2024 та до 08.04.2025 (дата подачі позову), не висловлювала та з заявами про отримання в іншій аніж видачі готівкою коштів до представників господарства не зверталася, про що також надав письмові додаткові пояснення (а.с. 149-150). 
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши заяви по суті справи та докази на обґрунтування позицій сторін, суд приходить до наступного висновку. 
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 грудня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2312, належить земельна  ділянка площею 3,7418 га, кадастровий номер 1221888200:01:006:0001, що розташована на території Новопільської (колишньої Широківської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).
03.01.2022 ОСОБА_2 уклала договір оренди земельної ділянки з ФГ «Вікторі-21», предметом якого є вищевказана земельна ділянка. 03.01.2022 сторони склали та підписали акт прийому-передачі об`єкта оренди (а.с. 11-12,13), а 22.02.2022 право оренди земельної ділянки зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно (а.с. 14). 
Згідно змісту вказаного договору оренди землі, договір укладено на 10 років, тобто до 2032 року, з правом поновлення після закінчення строку на той самий термін та тих самих умовах. Сторони погодили, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату в розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (що на дату укладення договору визначена на рівні 146628,01грн п. 5 договору), що в сумі складає 7332 грн на рік. Орендна плата обчислюється з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України на дату її виплати, враховуючи невиплачену орендну плату. Сторони погодили, що виплата орендної плати здійснюється готівкою або на банківський рахунок «Орендодавців» за його заявою (п. 10 договору). Виплата орендної плати здійснюється у грошовій формі, а за згодою сторін – у натуральній формі (п. 11договору).
Пункт 13 договору визначає, що орендна плата сплачується по договору не пізніше, як у термін від 15 серпня по 31 грудня кожного року.
Згідно п. 14 договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відсотках річних за кожний день прострочення. 
Пункт 28 договору визначено, що орендодавець має право, серед іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, реалізувати права надані орендодавцям земельних ділянок.
Натомість орендар має право, серед іншого, самостійно визначати напрями своєї діяльності, отримувати доходи та продукцію, викупу земельної ділянки з дотриманням умов законодавства, на подальше переукладення договору на новий строк (п. 30 договору). 
Пункт 35 договору передбачає підстави для припинення договору, серед яких «інші випадки, передбачені законом». Згідно п. 36 договору, договір припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, з інших підстав визначених законом. Пункти 39, 40 договору, за невиконання та неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (а.с. 11-14).
Встановлені судом обставини свідчать про те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами є відносинами в сфері оренди землі та врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Отже, із наведених судом норм Конституції України вбачається, що держава Україна приділяє особливу увагу захисту права власності на землю.
Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право, серед іншого передавати земельну ділянку в оренду. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі по тексту в редакції чинній на дату укладення договору) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати а землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. 
Відповідно зі ст. 24-25 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.
Беручи до уваги викладені норми законодавства та умов договору оренди, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з оренди землі, за умовами яких позивач виконавши обов`язок щодо передачі земельної ділянки ФГ «Вікторі-21» мала право на отримання орендної плати за оренду належної їй на праві власності земельної ділянки, у строк визначений договором, тобто в період з 15.08. по 31.12 кожного року. 
Позивач умови договору оренди виконала, передавши ФГ «Вікторі -21» належну їй земельну ділянку в оренду за актом передачі, не перешкоджала відповідачу реалізувати свої права орендаря, при цьому розраховувала та мала право розраховувати на сумлінне виконання умов договору ФГ «Вікторі-21», в тому числі щодо своєчасної виплати орендної плати в повному обсязі, щорічно, в період з 15.08. по 31.12 кожного року. Оскільки сторони не погоджували виплату орендної плати в натуральній формі, то вона мала здійснюватися саме в грошовій формі. 
Представник позивача у судовому засіданні стверджувала, що позивач не отримувала орендну плату за 2024 рік, що свідчить про систематичність несплати орендної плати та, відповідно, є підставою для розірвання договору оренди.
Окрім того, вказані обставини, на думку представника позивача підтверджуються відповіддю ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 11.04.2025, що надана на адвокатський запит, зі змісту якої слідує, що за період з 01.01.2024 по 28.02.2025 ОСОБА_2 не отримувала доходи від ФГ «Вікторі-21».
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував систематичну несплату орендної плати ФГ «Вікторі-21» Кащеєвій В.О., на підтвердження чого надав відомості на видачу орендної плати за 2022 та 2023 роки. Щодо орденної плати за 2024 рік вказував, що оскільки позивач не приходила до підприємства для отримання орендної плати за 2024 рік, їй 18.04.2025 АТ «Укрпошта» направлено грошовий переказ.
Дослідженням змісту вказаних відомостей (а.с.149), копії яких надано представником відповідача, встановлено, що у відомості за 2022 рік наявна інформація наступного змісту. Так, під порядковим номером 26 зазначено прізвище та ідентифікаційний номер: « ОСОБА_2 . НОМЕР_1 », що узгоджується з даними паспорта на ім`я останньої та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. (а.с.7-8). Далі у графі «га» зазначено розмір площі орендованої земельної ділянки – 3,7418, яка відповідає розміру, зазначеному в договорі оренди земельної ділянки від 03.0.2022 (а.с.11), а також у державному свідоцтві про право на спадщину за заповітом (а.с.10). У графі «нараховано» та «до сплати» значиться сума в розмірі 12000,00 грн., а графа «підпис», містить підпис ОСОБА_2 .
Аналогічні дані зазначено у відомості за 2023 рік (а.с. 150).
Представник позивач в судовому засіданні не заперечувала факт отримання позивачем орендної плати за земельну ділянку за 2022 та 2023 роки, однак вказувала, що вона не знає в якій сумі вона їх отримала. Однак, орендну плату за 2024 рік позивач не отримувала. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, згідно наданих відомостей ОСОБА_2 отримала від ФГ «Вікторі-21» орендну плату за 2022 та 2023 роки, відповідно до договору оренди від 03.01.2022, у загальному розмірі 24000,00 грн.
Відомості на видачу орендної плати за 2024 рік суду не ненадана. 
Згідно відповіді з АТ «Укрпошта» надану на адвокатський запит відповідача, видно, що грошовий переказ в сумі 6645,05 грн на ім`я ОСОБА_2 , відправником, якого значиться ФГ «Вікторі-21», надійшло до відділення № 85 м. Кривий Ріг. Оскільки протягом встановленого терміну зберігання за одержанням даного поштового переказу до відділення №85 ніхто не звернувся, його 18.04.2025 повернуто на адресу відправника. Даний переказ значиться виплаченим відправнику 29.05.2025 (а.с. 79). 
Водночас, представник відповідача звертав увагу на той факт, що в 2022 та 2023 роках орендна плата сплачувалася в більшому розмірі, ніж обумовлено договором оренди, а саме, по 12000,00 грн у кожному році, замість 7332,00 грн. Відповідно, загальна сума сплаченої ОСОБА_2 орендної плати складає 24000,00 грн, замість належної 21999,60 грн (за 2022-2024 роки). Тобто, здійснюючи у 2022 та 2023 роках виплату орендної плати у більшому розмірі, ніж передбаченого договором оренди, ФГ «Вікторі-21» здійснило дострокову виплату орендної плати, на що орендар (ФГ «Віторі-21») має право, передбачене п. 10 договором оренди від 03.01.2022 (а.с.7). 
Таким чином, суд вважає, що відповідачем виконані умови договору оренди земля та відповідачу своєчасно сплачено орендну плату за 2024 рік.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Як передбачено ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
У ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
За загальним правилом ч. 1 ст. 651 ЦК України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин з приводу зміни або розірвання цивільних (приватноправових) договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Винятком із цього правила (про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін), є приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у ч. 2 ст. 651 ЦК України, що визначає універсальні засади, застосовані до усіх видів приватноправових договорів.
Спеціальними в урегулюванні розірвання договору оренди землі є приписи ст. 32 Закону України «Про оренду землі», а також ст. 141 ЗК України, пункт «д» частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/391/23 від 20.11.2024 звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, від 01.04.2020 у справі № 277/1186/18-ц, від 29.07.2020 у справі № 277/526/18, від 20.08.2020 у справі № 616/292/17, від 08.05.2024 у справі № 629/2698/23; від 20.02.2024 у справі № 917/586/23, від 02.04.2024 у справі № 922/1165/23 та інші).
Щодо поняття «несплата», вжите у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.
Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати зважаючи на всі обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
Таким чином, для застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Брати до уваги істотність порушення важливо, оскільки протилежне тлумачення норм права може призвести до того, що управнена сторона договору, яка має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке становище є неприпустимим, оскільки може порушити стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності між тяжкістю порушення договірних умов і відповідальністю, яка застосовується за таке порушення. Незастосування критерію істотності порушення позбавляє зобов`язану сторону договору можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує управнену сторону відмовлятися від договору (розривати його) за найменшого порушення.
Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення.
Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.
Беручи до уваги зазначені норми закону та встановлених у цій конкретній справі обставин, суд констатує, що позивачем та її представником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами несплати орендарем ФГ «Вікторі-21» орендної плати за 2024 рік та систематичної несплати орендної плати орендодавцеві ОСОБА_2 , а також факту істотного порушення договору оренди та завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір. 
Посилання представника позивача на те, що відомості не містять дати виплати орендної плати, навіть за умови вчинення відповідачем таких дій, що свідчить про порушення строку виплати орендної плати, суд до уваги не бере, оскільки вказана відомість підписана орендодавцем без будь-яких умов чи застережень, у відомості відсутні посилання, зокрема, ОСОБА_2 щодо несвоєчасного отримання нею грошових коштів за оренду земельної ділянки.
Щодо посилання представника позивача на відповідь від ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 11.04.2025 про відсутність інформації про нарахування/виплату доходів та нарахування/сплату з них податків ОСОБА_2 від надання в оренду земельної ділянки, як на доказ несплати орендної плати, суд зазначає, що подання відомостей податковому органу та сплата податку з доходів фізичних осіб, а також військового збору не є підтвердженням належного виконання зобов`язань орендарем та не може ототожнюватися з фактичною виплатою орендної плати у визначеному умовами договору розмірі позивачу. Вказані відомості лише можуть підтверджувати виконання/невиконання ФГ «Вікторі-21» покладених на нього обов`язків податковим законодавством як на податкового агента. Одночасно суд бере до уваги, що подання звітності та сплата податків не може ототожнюватися з виплатою визначених умовами договору платежів.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню через їх недоведеність.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, із огляду на відмову в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Вікторі-21» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, пені, інфляційних витрат та 3% річних– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н.В. Коваль