Справа №577/1360/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Рідзевська І. О.	
Номер провадження 33/816/1152/26 	Суддя-доповідач Косолап М. М. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., за участю секретаря судового засідання – Кравченко Д.І., захисника – Халупко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп на користь держави.
Судом установлено, що 25.02.2026 о 14:16 год в м. Конотоп по вул. Сумській водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820». Результат огляду 0,58 %, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження у зв`язку з недоведеністю вини, призначити мінімально можливе стягнення з урахуванням усіх обставин справи.
В обґрунтування поважності причин пропуску звернення з апеляційною скаргою, посилається на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не отримував копії постанови, постанова направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень 25.03.2026 за два дні до набрання законної сили (27.03.2026). Про постанову дізнався лише після публікації в ЄДРСР.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що справу розглянуто за його відсутності, суд обмежився загальним твердженням про належне повідомлення не вказавши в постанові жодних конкретних даних про факт отримання повідомлення.
Порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити чи залучались свідки під час огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820»; наявність чинного свідоцтва на повірку, дотримання часових та процесуальних вимог при складанні акту огляду. Показання технічного приладу, отримані з порушенням встановленого порядку та не можуть бути належними доказами.
Суд першої інстанції взяв за основу протокол про адміністративне правопорушення без критичної оцінки його змісту, не перевіривши законність підстав для зупинки транспортного засобу; відповідність дій поліцейських вимогам Закону України «Про Національну поліцію»; відсутність або наявність відеофіксації та чи відповідає її зміст обставинам справи; його пояснень, які не мав можливості надати через відсутність повідомлення про дату та час судового засідання.
При винесенні постанови суд першої інстанції не врахував особу правопорушника, майновий стан, відсутність попередніх правопорушень та інші пом`якшуючі обставини, передбачені статтею 34 КУпАП, що свідчить про невідповідність призначеного стягнення вимогам статті 33 КУпАП.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні захисник Халупко С.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Додатково звернув увагу, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився з порушенням статті 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем. Йому не роз`яснено права та обов`язки до складання протоколу.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, не повідомив суд про причини свого неприбуття, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Мотиви суду.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно частини 1 статті 285 КУпАП постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оскаржувана постанова Конотопського міськрайонного суду Сумської області винесена 17.03.2026 (а.с.8) і останнім днем її оскарження є 27.03.2026 (з урахуванням вихідних днів).
У судовому засіданні ОСОБА_1 був відсутній, матеріали справи не містять доказів вручення йому постанови. Апеляційна скарга подана останнім засобами поштового зв`язку 31.03.2026 (а.с. 17).
За наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026, що є підставою для поновлення цього строку.
Щодо доводів апеляційної скарги.
Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП).
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ґрунтується на фактичних даних досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 600525 від 25.02.2026 зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, протокол складений згідно вимог ст. 256 КУпАП, тому піддавати сумніву його зміст підстави відсутні (а.с.1); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.02.2026, згідно якого водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.2); направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.02.2026 (а.с.4) результату тесту на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3), відеозапису (а.с.6).
На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що 25.02.2026 о 14 год 16 хв водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Частина 1 статті 130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо зупинки транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.
На відеозаписах, які долученні до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, працівники поліції одразу після зупинки транспортного засобу повідомили водія про конкретну причину зупинки - порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме проїзд без зупинки перед дорожнім знаком «STOP», про що поліцейські демонстрували водієві відеозапис, на якому зафіксовано вказане порушення.
Отже, працівники поліції діяли в межах наданих повноважень, а зупинка транспортного засобу була правомірною.
Щодо порядку проведення огляду.
Відповідно до вимог частини 2-3 статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція № 1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться:
1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби);
2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП).
Згідно з пунктами 2,3 Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у останнього поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд. 
На досліджених відеозаписах, які долученні до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 погодився, зазначивши, що алкоголь не вживав, приймав медичні засоби. Поліцейський продемонстрував герметично запакований прилад Drager, роз`яснив процедуру огляду.
Результат огляду ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 становив 0,58 проміле, останній погодився з результатом, до найближчого закладу охорони здоров`я прослідувати відмовився.
У відповідній графі Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 поставив свій підпис, заперечень щодо процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, не висловлював.
Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків при проведенні огляду на увагу не заслуговують, оскільки під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи здійснювалися поліцейськими, які зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та складали адміністративний матеріал. Інформація зафіксована на відеореєстраторах узгоджується з іншими доказами, які суд першої інстанції поклав в основу постанови.
Доводи захисника про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , як військовослужбовця на увагу не заслуговують.
Відповідно до частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Згідно зі статтею 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у м. Конотоп по вул. Сумська, тобто поза межами території будь-якої військової частини, останній не повідомляв, що є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби. Суду надане посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_1 (а.с.16), проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів, того що 25.02.2026 о 14 год 16 хв ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, у розумінні частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За встановлених обставин ОСОБА_1 підлягав огляду, відповідно до положень статті 266 КУпАП, як особа, яка керувала транспортним засобом, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Твердження захисника щодо не роз`яснення прав та обов`язків до складання протоколу апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки норми КУпАП не містять імперативної вимоги щодо послідовності дій поліцейського, яка б визначала, що роз`яснення прав повинно передувати виключно моменту початку складання протоколу. ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі 13 протоколу про адміністративне правопорушення, зауважень щодо процедури роз`яснення прав він не висловлював.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Розгляд адміністративної справи проведено 17.03.2026 у відсутності ОСОБА_1 , проте про час і місце розгляду справи – 09 година 17.03.2026 зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №600525, які після їх складання вручені останньому. Зазначені обставини зафіксованою на портативні відеореєстратори поліцейських. Працівник поліції повідомляє дату судового засідання, місце розгляду, роз`яснює права та обов`язки передбачені статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП.
Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавалось.
Згідно статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною 1 статті 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Твердження апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 повідомлення про час і місце судового засідання не отримав знайшли своє підтвердження.
Сам факт направлення особам, які притягаються до адміністративної відповідальності, повісток про розгляд справ про адміністративні правопорушення не є безспірним доказом вручення повісток таким особам, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у пункті 121 постанови від 02.09.2021 у справі № 800/23/17 (800/182/16), провадження № 11-383заі20.
Підтвердження про отримання у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє.
Разом із тим, фактично справа була розглянута суддею суду першої інстанції у день, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 17.03.2026, про що ОСОБА_1 було достеменно відомо. Доказів поважності неприбуття до суду 17.03.2026, суду апеляційної інстанції не надано.
Апеляційним судом у повній мірі поновлено порушені процесуальні права ОСОБА_1 , зокрема надано можливість обґрунтувати свою правову позицію в суді апеляційної інстанції, за встановлених у даній справі обставин, не є істотним порушенням норми процесуального закону, оскільки не потягло за собою порушення його прав і законних інтересів на доступ до суду настільки, що він об`єктивно не володів інформацією про дату і місце розгляду справи та очікував на судову повістку. Натомість ОСОБА_1 свідомо не з`явився до суду і клопотання про відкладення розгляду не надав, хоча не був обмежений в реалізації своїх прав.
Щодо призначення більш м`якого покарання.
Щодо доводів апеляційної скарги про призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
За приписами частини 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).
При застосуванні адміністративного стягнення до ОСОБА_1 наведені положення судом першої інстанції дотримані. 
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Додаткове адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті - позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами передбачено як обов`язкове стягнення, його застосування не віднесено до судової дискреції (судового розсуду), а тому підлягає обов`язковому застосуванню.
Стягнення до ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення накладено відповідно до вимог статті 33 КУпАП у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, визначенні у статтях 34, 35 КУпАП суддею першої інстанції не встановлені.
Апеляційний суд переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції розглянув справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026 року.
Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.03.2026 відносно ОСОБА_1 – залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Косолап М. М.