ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/15837/25 пров. № А/857/20074/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови, 

суддя у І інстанції Василюк А.В.,
час ухвалення рішення 12 год 04 хв,
місце ухвалення рішення м. Нововолинськ,
дата складення повного тексту рішення 23 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Управління) щодо накладення на нього адміністративного стягнення уповноваженими посадовими особами згідно із постановою №0003682 від 04.12.2025;
скасувати постанову Управління №0003682 від 04.12.2025 про накладення адміністративного стягнення на позивача, як незаконну.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23.03.2026 у справі №140/15837/25 позов було задоволено частково.
У визнанні протиправними дій Управління відмовлено.
Визнано незаконною та скасовано постанову Управління №0003682 від 04.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що праву посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека) зупиняти транспортні засоби, що здійснюють вантажні перевезення, кореспондує законодавчо визначений обов`язок водіїв відповідних транспортних засобів зупинитись на вимогу таких осіб. Посадові особи територіального органу Укртрансбезпеки мали намір зупинити транспортний засіб марки "МАN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , поза межами зони габаритно-вагового контролю. Тому водій вказаного вантажного автомобіля не порушив свого обов`язку щодо зупинки транспортного засобу, оскільки будь-яких норм, які б встановлювали його обов`язок зупинитись на вимогу посадової особи Укртрансбезпеки та її територіальних органів поза межами місця здійснення габаритно-вагового контролю Правила дорожнього руху (далі – ПДР) та будь-який інший нормативно-правовий акт не містять.
У апеляційній скарзі Управління просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Свої вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, висновки суду першої інстанції не відповідають приписам чинного законодавства та встановленим фактичним обставинам, а відтак оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою.
Наполягає на тому, що ділянки дороги, на яких здійснюється рейдова перевірка (перевірка на дорозі), в тому числі шляхом зупинення транспортних засобів, визначається направленням на рейдову перевірку, а не затвердженими пунктами габаритно-вагового контролю. 
Суд першої інстанції помилково ототожнив посадових осіб Укртрансбезпеки з працівниками пункту габаритно-вагового контролю.
Звертає увагу на те, що відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Представник Управління у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Представник Коптюка С.А. у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 07.11.2025 №ЕНР000172 на автомобільних дорогах в межах Волинської області в період із 10.11.2025 до 16.11.2025 працівниками відповідача проводилася перевірка перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон №2344-ІІІ).
13.11.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення від 07.11.2025 № ЕНР 000172 і о 12 год 30 хв на ділянці автомобільної дороги Н-22 «Устилуг Луцьк - Рівне» 22 км Володимирського району Волинської області і водій вантажного автомобіля марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки про зупинку транспортного засобу.
Доповідною запискою від 14.11.2025 №45329/25.1/18-25 старший державний інспектор Каламарчук Аліна повідомила в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу державного контролю на наземному транспорті Тараса Шендюха про описану подію, відеофіксація якої проводилася нагрудною камерою АХ2744100.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі – ЄДРТЗ) власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_1 .
Позивач із 23.02.2002 є фізичною особою- підприємцем із основним КВЕД 49.41 «вантажний автомобільний транспорт», що включає всі види перевезень вантажним автомобільним транспортом та має ліцензію на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (посилання: https://saIo.li/Eld03C7).
Повідомленням від 14.11.2025 №97922/25.2/24-25 ОСОБА_1 було запрошено на розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 1222 КУпАП на 04.12.2025 з 08 до 10 год за адресою м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3 (4 поверх, 9 кабінет), яке було ним отримано 26.11.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (Ж)68026054196).
За результатами розгляду справи Управлінням було винесено постанову від 04.12.2025 №0003682, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 1222 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51000 грн. 
ОСОБА_1 не погодився із правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності вказаною постановою Управління та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про помилковість висновків відповідача щодо правомірності вимог працівників Укртрансбезпеки до водіїв про зупинку транспортних засобів поза межами зони габаритно-вагового контролю під час здійснення рейдових перевірок.
Водночас право відповідача на проведення рейдової перевірки та накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1222 КУпАП, а також дотримання процедури проведення перевірки та винесення оспорюваної постанови позивачем не заперечуються, а отже не підлягають доказуванню на підставі частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регламентовано приписами Закону №2344-ІІІ.
За визначенням, наведеним у статті 1 вказаного Закону:
автомобільний перевізник - суб`єкт господарювання, який здійснює на комерційній основі чи за рахунок власних коштів перевезення пасажирів та/або вантажів транспортними засобами;
габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;
рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону №2344-ІІІ законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до приписів статті 3 Закону №2344-ІІІ він регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень. 
Частиною 4 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно із частиною 14 статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) з дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (частина 17 статті 6 Закону №2344-ІІІ).
Частиною 21 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2 Порядку №1567).
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Направлення складається з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від дати попередньої перевірки, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, необхідності забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, перевірки дотримання умов перевезень та інших обставин.
Пунктом 5 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно із пунктом 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі, на яких розміщений напис “Укртрансбезпека”;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР);
використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі;
використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення;
здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути;
здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу.
За приписами пункту 8 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення.
Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
У відповідності до пункту 9 Порядку №1567 зупинення транспортного засобу здійснюється посадовою особою у форменому одязі відповідно до пункту 10 цього Порядку та з дотриманням вимог розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852).
Як передбачено пунктом 10 Порядку №1567, зупинення транспортного засобу здійснюється посадовою особою в будь-який час доби на маршруті руху за допомогою:
1) сигнального диска (жезла), яким вказується безпосередньо на транспортний засіб, який зупиняється, та на пропоноване місце зупинення з урахуванням заходів безпеки, дорожніх умов, інтенсивності руху, освітлення та видимості ділянки дороги;
2) увімкненого проблискового маячка синього кольору, спеціального звукового сигналу та гучномовного пристрою.
За приписами пункту 11 Порядку №1567 у разі зупинення транспортного засобу під час звернення до водія посадова особа зобов`язана назвати свою посаду, прізвище, ім`я та по батькові і повідомити про причину зупинки транспортного засобу, пред`явити службове посвідчення та направлення для ознайомлення.
Згідно із пунктом 12 Порядку №1567 водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
На підставі системного аналізу наведених правових норм апеляційний суд дійшов переконання, що право посадових осіб Укртрансбезпеки на зупинку транспортних засобів під час проведення рейдової перевірки у будь-який час доби на маршруті руху, зокрема і поза зонами габаритно-вагового контролю, прямо законодавчо передбачене і є невід`ємною гарантією забезпечення можливості здійснення повноважень щодо контролю за дотриманням автомобільними перевізниками та водіями вимог законодавства про автомобільний транспорт центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальними підрозділами.
За приписами частини 2 статті 1222 КУпАП невиконання вимог уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки позивачем не заперечується сам факт невиконання вимог уповноваженої посадової особи Управління 13.11.2025 о 12 год 30 хв на ділянці автомобільної дороги Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» 22 км Володимирського району Волинської області про зупинку належного йому вантажного автомобіля марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 , як перевізника, складу правопорушення, передбаченого частини 2 статті 1222 КУпАП.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
За правилами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні цього адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог слід скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 286, 308, 310, 317, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Скасувати рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 березня 2026 року у справі №140/15837/25 та постанову Управління державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті №0003682 від 04 грудня 2025 рок залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 – без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	

Постанова у повному обсязі складена 12 червня 2026 року.