ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 609/1091/25	Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/688/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
за участі секретаря - Гичко К.С. 
та представника позивача - адвоката Брагара А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу №609/1091/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Брагар Артем Андрійович, на додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року, ухваленого суддею Катерняк О.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:
в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2026 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі – відмовлено повністю.
09 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» – адвоката Іванько Олени Сергіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення із позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Крім того, 11 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Іванько Олени Сергіївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення із позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Так, в обґрунтування заяв про ухвалення додаткового рішення представник відповідачів ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» - адвокат Іванько О.С. зазначає, що 04 березня 2026 року Шумським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки - відмовлено. У відзивах на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «ПрофАгроТрейд» було заявлено прохання стягнути із позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» понесені відповідачами, судові витрати. Під час подання відзивів на позов відповідачами заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачі очікують понести, а саме: витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн у зв`язку із укладенням Договорів про надання правової допомоги із Адвокатським Бюро «Олени Іванько «Фактум» №67/25 від 01.10.2025 та №100/25 від 14.11.2025. Фактичний розмір витрат на професійну правову допомогу за надані послуги професійної правової допомоги в рамках розгляду справи №609/1091/25 в суді першої інстанції становить 10000 гривень, що підтверджується рахунком на оплату №03-03/07 від 03.03.2026, актом надання послуг №03-03/07 від 03.03.2026, платіжною інструкцією від 05.03.2026 та актом надання послуг №06-03/01 від 06.03.2026. Наразі виникла необхідність звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №609/1091/25 щодо розподілу судових витрат та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «ПрофАгроТрейд» витрати на професійну правову допомогу в сумі по 10000 гривень кожному.
12 березня 2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» адвокатом Брагаром А.А. подано заперечення на заяви про ухвалення додаткового рішення. Вказує, що в ухвалені додаткового рішення про стягнення на користь відповідачів витрат на правничу допомогу необхідно відмовити з огляду на те, що: відсутні відповідні докази, які б підтверджували здійснення відповідних витрат; відсутня необхідність подвійного обсягу роботи адвоката; визначений представником відповідачів розмір витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі по 10000 грн, є явно завищеним, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою.
Додатковим рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року заяви представника відповідачів ТОВ «ПрофАгроТрейд» та ОСОБА_1 – адвоката Іванько Олени Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №609/1091/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі – задоволено частково.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правову допомогу.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правову допомогу.
В решті задоволення вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Брагар А.А., подало апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19.03.2026 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви представника ТОВ «ПрофАгроТрейд» та заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Іванько Олени Сергіївни про стягнення з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд» витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 гривень .
Витребувати у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (ЄДРПОУ 20953647, адреса: 65059, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Краснова, будинок 6/1) банківську виписку по рахунку НОМЕР_1 Адвокатського бюро «ОЛЕНИ ІВАНЬКО «ФАКТУМ» про зарахування 10 000 грн. на підставі платіжної інструкції №5988 від 05.03.2026 року, платник ТОВ «ПрофАгроТрейд» (код 40561094).
Витребувати у Дубенського міськрайонного відділу ДРАЦС у Рівенській області (35600, Рівненська обл., Дубенський р-н, м. Дубно, вул. Мирогощанська, буд. 4) відомості щодо підтвердження реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , дошлюбне прізвище ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що в мотивувальній частині рішення суду, як на підставу для часткового задоволення заяв адвоката Іванько О.С. компенсації витрат на правову допомогу, суд посилається на те, що відповідно до платіжної інструкції №5988 від 05.03.2026 року слідує, що ТОВ «ПРОФАГРОТРЕЙД» здійснило оплату Адвокатському бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» в розмірі 10000 грн, в якості оплати за здійснення представництва в суді у справі №609/1091/25.
Разом з тим, в наданій суду копії платіжної інструкції №5988 від 05.03.2026 графа підпис платника – не містить ні власноручного, ні електронного підпису. А, відтак вказують, що оформлена платіжна інструкція з порушенням порядку встановленого Національним банком України ставить під обґрунтований сумнів здійснення самої банківської операції щодо зарахування зазначених в ній грошових коштів на рахунок адвокатського бюро. Крм того, суд не дає оцінки тому факту, що в підтвердження реального (фактичного) понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 суду не надано платіжної інструкції про сплату останнім на користь Адвокатського Бюро коштів.
Таким чином, суд не взяв до уваги ту обставину, що не доведено доказами фактичного понесення витрат на послуги адвоката ні від ТОВ «ПрофАгроТрейд», ні від ОСОБА_1 . Скаржник вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про витребування інформації та документів від зазначених нижче банківських установ з огляду на їх істотне значення для правильного вирішення даної справи та неможливість отримання їх та подання даних доказів самостійно.
Також, звертають увагу суду, що позивач з аналітичної IT-платформи «VKURSI» довідався, що адвокат Іванько Олена Сергіївна здійснюючи на договірних засадах адвокатське представництво та отримуючи гонорар (з наданих документів 10000 грн) є водночас учасником (співзасновником) компанії ТОВ «Профагротрейд» та володіє 50% статутного капіталу (копію структури власності ТОВ «Профагротрейд» додаю).
За таких обставин витрати на правничу допомогу фактично формуються всередині самого товариства та не можуть розглядатися як незалежні витрати на залучення стороннього професійного представника. Окрім того, директор ТОВ «Профагротрейд» Іванько Олександр Петрович перебуває у сімейних відносинах з ОСОБА_2 , що однозначно вказує на зацікавленість у стягненні з позивача необґрунтовано завищеної суму за надання адвокаткою правової допомоги власному підприємству.
Вказані обставини свідчать про наявність тісних особистих та майнових зв`язків між представником та особою, інтереси якої вона представляє. Така пов`язаність однозначного вплинула на фактичність та реальність понесених витрат на правничу допомогу.
Самостійно отримати відомості щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заявник не має можливості, оскільки така інформація міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та відповідно до законодавства надається органами державної реєстрації актів цивільного стану лише особам, яких безпосередньо стосується відповідний актовий запис, або на підставі рішення (запиту) суду.
При цьому, заявник не є стороною відповідного актового запису про шлюб та не належить до кола осіб, яким може бути надана така інформація на запит, у зв`язку з чим отримати зазначені відомості в позасудовому порядку є неможливим.
У додатку до договору про надання правничої допомоги Іванько О.С. визначає вартість кожної дії щодо представництва нею ТОВ «ПрофАгроТрейд», зокрема ознайомлення та вивчення документів наданих клієнтом, консультація клієнта та інше, але водночас фактично ОСОБА_2 і є тим самим клієнтом та здійснює представництво як відповідача 1, так і відповідача 2, дублюючи при розрахунках ті самі дії та рахуючи витрати за обома відповідачами одночасно. Таким чином, виплата адвокатського гонорару є штучним створенням витрат, з метою їх обґрунтування для подальшого стягнення їх через суд з позивача.
Представник заявника окрім того вважає, що стягнуті витрати на професійну правничу допомогу на користь відповідачів у розмірі 10 000 гривень з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є неспівмірними з фактично наданими послугами адвокатом, нерозумними та такими які ґрунтуються на підставі сфальсифікованих документів. 
Додатково, звертають увагу суду на те, що дана справа не потребує великої правової кваліфікації щодо визначеного предмету спору, не відзначається підвищеною складністю, не потребує проведення значного обсягу доказової роботи, залучення експертів чи аналізу великої кількості документів, адвокат Іванько О.С. не брала участі в судових засіданнях, виступала єдиним представником від двох відповідачів у справі, нею була підготовлена незначна кількість документів у цій справі (лише відзиви на позовну заяву як представника ТОВ «ПрофАгроТрейд» та Штуки О.М.), адвокат, нехтуючи вимогами професійної етики та стандартами адвокатської діяльності, використовує сумнівні платіжні документів, що свідчить про недобросовісність та порушення принципів законності й доброчесності. Отже, вважають, що при розгляді судом першої інстанції і ухвалені рішення в рамках стягнення правової допомоги судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи та сам суд віднісся до розгляду справи поверхнево.
Від представника відповідачів - адвоката Іванько О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ “Західна агровиробнича компанія” залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.
Вказують, що у апеляційній скарзі, представник позивача зазначає, що документи наявні у матеріалах справи не підтверджують реального понесення витрат на правову допомогу, зокрема відсутня платіжна інструкція від ОСОБА_1 та платіжна інструкція надана ТОВ «ПрофАгроТрейд» - не достовірна. Вважають, що вказані доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та судової практики.
Звертають увагу суду, що дані щодо платника не мають жодного правового наслідку так, як Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Зазначають, що сторонами договору про надання правової допомоги № 100/25 від 14.11.2025 року погоджено, що оплата наданої правової (правничої) допомоги адвокатським бюро з представництва інтересів Клієнта у суді першої інстанції здійснюватиметься після винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили. 
Щодо посилання позивача на недостовірність платіжної інструкції про оплату витрат на правничу допомогу ТОВ «ПрофАгроТрейд», то вказують, що наявна в матеріалах справи платіжна інструкція містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, звертають увагу, що вказана платіжна інструкція одержана через систему «клієнт - Інтернет - банк», а тому є достовірним доказом.
Щодо доводів апеляційної скарги, що представник відповідачів, адвокат Іванько О.С. є учасником компанії ТОВ «ПрофАгроТрейд» та володіє 50% статутного капіталу, то зазначають, що факт того, що адвокат Іванько О.С. є співзасновником товариства, не свідчить про відсутність у відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» права на відшкодування витрат на правничу допомогу.  Звертають увагу, що чинне законодавство України не містить обмежень щодо участі адвоката у діяльності юридичної особи, інтереси якої він представляє. Крім того, така обставина сама по собі не впливає на правовий статус адвоката як незалежного суб`єкта надання професійної правничої допомоги та не нівелює факту надання відповідних послуг. Більше того, правовідносини з надання правничої допомоги виникли на підставі договору про надання правової допомоги, який укладений між Адвокатським бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» та клієнтом, товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд». У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Звертають увагу суду, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, вимоги щодо несумісності, серед них не передбачено заборони для адвоката бути засновником підприємств, установ чи організацій.
Крім того, вказують, що відповідно до статті 59 Конституція України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав. Таким чином, відповідач ТОВ «ПрофАгроТрейд» мав та має право на отримання правничої допомоги, право на вільний вибір адвоката та в подальшому на відшкодування понесених витрат.
Відповідно до практики Верховного Суду, вирішальним при розподілі витрат на правничу допомогу є встановлення їх реальності, необхідності та розумності, а не оцінка тих чи інших зв`язків між адвокатом та клієнтом. У даному випадку у матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, які
підтверджують факт надання правової допомоги ТОВ «ПрофАгроТрейд», обсяг наданих послуг та їх оплату, що свідчить про реальне понесення відповідних витрат відповідачем ТОВ «ПрофАгроТрейд». Таким чином, доводи представника заявника про протиправність відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав того, що адвокат є співзасновником товариства, є юридично безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать усталеній судовій практиці.
Крім того, перебування адвоката у сімейних відносинах із директором ТОВ «ПрофАгроТрейд» - взагалі не стосується суті спору, а вказане заперечення спрямоване на уникнення компенсації відповідачу ТОВ «ПрофАгроТрейд» фактично понесених витрат, що суперечить підходу Верховного Суду та чинній судовій практиці.
Конфлікт інтересів виникає лише у випадку суперечності між особистими інтересами адвоката та інтересами клієнта, або якщо адвокат не може діяти об`єктивно і незалежно. У справі №609/1091/25 адвокат представляє інтереси юридичної особи, а не фізичної особи — директора; інтереси юридичної особи та директора не суперечать один одному, і адвокат діє виключно в інтересах клієнта. Чинна судова практика підтверджує, що родинні зв`язки адвоката з керівником юридичної особи самі по собі не є підставою для відводу адвоката. Відповідно, твердження про нібито «заінтересованість» адвоката необґрунтоване та не може ставати підставою для обмеження його права представляти клієнта та права ТОВ «ПрофАгроТрейд» на відшкодування понесених судових витрат.
Також вказують, що вимога представника позивача про витребування відомостей щодо державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Насамперед, відповідно до вимог процесуального законодавства, доказами у справі є дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас обставини особистого життя представника відповідачів, зокрема наявність чи відсутність сімейних відносин із керівником відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд», жодним чином не стосуються предмета доказування у даній справі та не впливають на встановлення прав та обов`язків сторін.
Більше того, це не створює жодних правових наслідків, зокрема: законності представництва інтересів юридичної особи адвокатом Іванько О.С., дійсності укладеного договору про надання правової допомоги та права сторони на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.
Крім того, заявлене клопотання фактично спрямоване на втручання у приватне життя осіб, що охороняється законом, та не відповідає критеріям необхідності і співмірності втручання, оскільки не переслідує легітимної процесуальної мети у межах розгляду справи.
Таким чином, витребування інформації про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не має доказового значення, не стосується предмета доказування, не впливає на вирішення спору по суті та порушує право на повагу до приватного життя.
Враховуючи зазначене вважають, що вказане клопотання є не лише безпідставним, але й таким, що подане з порушенням принципу добросовісності та спрямоване на зловживання процесуальними правами.
Звертають увагу суду, що докази, долучені до матеріалів справи, підтверджують реальність понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, зауважують, що розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, а також відповідає критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Шумський районний суд Тернопільської області врахував вимоги процесуального закону, зокрема критерії співмірності та розумності таких витрат, обсяг наданих правничих послуг, складність справи та фактичний обсяг виконаної роботи, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про їх стягнення. При цьому, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів, які б свідчили про невідповідність визначеного судом розміру витрат принципам розумності та співмірності або про їх явну надмірність.
У судовому засіданні представник позивача — Брагар А.А. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у них та просить її задовольнити.
Представник відповідача — адвокат Іванько О.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету. Разом з тим, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача — адвоката Брагара А.А., проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що представником відповідачів у відзиві на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі було заявлено прохання стягнути із позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», понесені відповідачами, ОСОБА_1 , ТОВ «ПрофАгроТрейд», судові витрати, тому витрати на правничу допомогу підлягаю стягненню з позивача на користь відповідачів.  Визначаючи розмір суми витрат на правничу допомогу, суд врахував критерії обґрунтованості та доцільності таких витрат у даній справі та дійшов висновку, що такі витрати підлягають задоволенню в розмірі по 3 000 грн кожному відповідачу.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі, яка переглядається, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачів - адвокат Іванько О.С. у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача понесені відповідачами судові витрати, зазначивши про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 15000 грн (а.с.52-57, 82-88, т.1).
07.03.2026, представником відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» – адвокатом Іванько О.С. подано через систему «Електронний Суд» до суду заяву, яка зареєстрована 09.03.2026, про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з позивача понесених відповідачем ТОВ «ПрофАгроТрейд», судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн (а.с.182-185, т.1).
Крім того, 11.03.2026, представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Іванько О.С. подано через систему «Електронний Суд» до суду заяву, яка зареєстрована 11.03.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з позивача понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн (а.с.198-201, т.1)
На підтвердження понесення таких витрат в суді першої інстанції до заяви адвокатом Іванько О.С. надано: копії ордерів на надання правничої допомоги серії ВО №1124954 та серії ВО №1124955 від 08.12.2025, свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР №000213 від 24.01.2020, договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №100/25 від 14.11.2025, Додаток №72 від 24.11.2025 та №1 від 24.11.2025 до договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №100/25 від 14.11.2025, акти надання послуг № 03-03/07 від 03.03.2026, № 06-03/01 від 06.03.2026, детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Іванько О.С. від 03.03.2026 та від 06.03.2026, рахунок на оплату № 03-03/07 від 03.03.2026, платіжну інструкцію №5998 від 05.03.2026 (а.с.186-192, 202 — 205, т.1).
При цьому, зі змісту актів наданих послуг № 03-03/07 від 03.03.2026, № 06-03/01 від 06.03.2026 (а.с.191 зворіт, 205 зворіт) вбачається, що відповідно до договорів про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025 та №100/25 від 14.11.2025 адвокатське бюро «Олени Іванько «Фактум» в особі адвоката Іванько О.С. надало, а клієнти отримали правову допомогу в такому обсязі: - ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики: 2 год 2000 грн;
-підготовка справи до розгляду: формування доказів, консультування клієнта щодо обраного способу захисту та інтересів, розробка стратегії захисту клієнта: 2 год 2000 грн.
-підготовка відзиву на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, формування додатків та подання відзиву на позовну заяву до Шумського районного суду Тернопільської області: 1 год 6000,00 грн.
Отже, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10 000, 00 грн.
Таким чином, витрати представника відповідачів - адвоката Іванько О.С. на професійну правничу (правову) допомогу у Шумському районному суді Тернопільської області підтверджені належними та допустимими доказами.
При цьому, згідно правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додаткових постановах від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21 та від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, згідно якої під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями реальності, співмірності, а також розумності їхнього розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи особливості предмета спору, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в актах № 03-03/07 від 03.03.2026, № 06-03/01 від 06.03.2026, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» в розмірі 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Вказана сума не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
При цьому, стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає реальному обсягу виконаних адвокатом робіт, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів, які б свідчили про невідповідність визначеного судом розміру витрат принципам розумності та співмірності або про їх явну надмірність.
Доводи заявника в апеляційній скарзі про те, що документи наявні у матеріалах справи не підтверджують реального понесення витрат на правову допомогу, так як надана представником відповідача платіжна інструкція №5988 від 05.03.2026 року про оплату витрат на правничу допомогу ТОВ «ПрофАгроТрейд» в розмірі 10 000 грн - не достовірна є безпідставними, з огляду на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.
Отже, визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи та для розподілу за результатами розгляду справи витрат на правову допомогу не має жодного правового значення для підтвердження операції із зарахування коштів у сумі 10 000,00 грн та фактичної сплати послуг за надання адвокатом Іванько О.С. правової допомоги відповідачу ТОВ «ПрофАгроТрейд».
Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про протиправність відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав того, що адвокат Іванько О.С. є співзасновником ТОВ «ПрофАгроТрейд», оскільки правовідносини з надання правничої допомоги виникли на підставі договору про надання правової допомоги №67/25 від 01.10.2025, який укладений між Адвокатським бюро «Олени Іванько «ФАКТУМ» в особі адвоката Іванько О.С. та клієнтом - товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд». У межах таких правовідносин адвокат діє як самостійний професійний суб`єкт, а не як орган чи структурний підрозділ юридичної особи, навіть якщо він є її співзасновником.
Крім того, законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено вимоги щодо несумісності, серед них не передбачено заборони для адвоката бути засновником підприємств, установ чи організацій.
Колегія судів звертає увагу, що під час вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд має оцінювати виключно дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність таких витрат, а не будь-які обставини, що не передбачені процесуальним законом як критерії їх відшкодування. 
Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» - адвокатом Іванько О.С., для підтвердження здійснених судових витрат було надано суду належні та допустимі доказами, які доводять дійсність понесених ним витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ПрофАгроТрейд».
При цьому, суд врахувавши складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, їх обсяг тощо, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідача ОСОБА_1 в розмірі 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)),
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).
Згідно з частиною першою, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.
Отже, за загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів.
Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).
Колегія суддів зауважує, що вказівка у ч.8 ст.141 ЦПК України, ч.1 ст.246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед переходом суду до стадії ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст.270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.
Даний висновок узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.
Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Такий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача Штуки О.М. до закінчення судових дебатів в судовому засіданні Шумського районного суду Тернопільської області, яке відбулось 04 березня 2026 року не заявлялося про те, що докази про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як визначено ч.8 ст.141 ЦПК України.
Також, в матеріалах справи відсутня заява адвоката Іванько О.С. про те, що такі докази на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення по суті. Навпаки, представник відповідача у прохальній частині відзиву на позов просив стягнути такі витрати, причому жодних доказів на підтвердження стягнення витрат не надав.
У відзиві на позовну заяву, подану представником відповідача до суду 10.12.2025, вказано лише про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Тобто, вирішення судом першої інстанції питання про розподіл витрат на правничу допомогу було б передчасним, так як позивачем указано лише про попередній (орієнтовний) розмір таких витрат.
Також із матеріалів справи вбачається, що рішення Шумського районного суду Тернопільської області в даній справі ухвалено 04 березня 2026 року.
Ураховуючи норми частини восьмої статті 141 та частини третьої статті 124 ЦПК України, останнім днем подання заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами є 09 березня 2026 року.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову (правничу) допомогу з доданими до неї доказами на підтвердження понесених судових витрат, представником позивача в суд першої інстанції була подана лише 11 березня 2026 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Крім цього, в заяві про ухвалення додаткового рішення від 11 березня 2026 року не зазначено обґрунтування поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат у суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів у справі. Також відсутнє і клопотання про поновлення строку подання таких доказів.
Крім того, колегія судів звертає увагу, що згідно з долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення Додатоку №1 від 24.11.2025 до договору про надання правової допомоги № 100/25 від 14.11.2025, такий укладений 24.11.2025, і яким визначено розмір витрат на правничу допомогу.
Тобто, фактично між адвокатом Іванько О.С. та ОСОБА_1 сума послуг з надання правничої допомоги була погоджена ще до вирішення справи в суді першої інстанції.
Отже, представником відповідача, всупереч вимог ч.1 ст.246 ЦПК України, не вказано на наявність будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про такі витрати до закінчення судових дебатів у справі.
Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) вказав, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що заявником не вчинено передбачених цивільно-процесуальним законом дій щодо заявлення клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів та обґрунтування поважності причин неможливості подати докази розміру понесених витрат до закінчення судових дебатів.
Враховуючи викладене, заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 та докази понесених таких витрат подані представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Іванько О.С. з порушенням п`ятиденного строку на подання такої заяви.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Брагар Артем Андрійович слід задовольнити частково. Додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року, в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 в розмірі 3000 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в стягненні витрат на професійну правову допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія». В решті - додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026, залишити без змін.
Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Брагар Артем Андрійович, задовольнити частково.
Додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року, в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 в розмірі 3000 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в стягненні витрат на професійну правову допомогу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія».
В решті - додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2026, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст судового рішення виготовлено 16 червня 2026 року.

Головуюча:         Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

М.В. Хома