ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 300/6233/25 пров. № А/857/17987/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 24.02.2026р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

27.08.2025р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Черкаській обл. № 092850024195 від 25.06.2025р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та повторному незарахуванні періодів роботи в російській федерації /рф/ при обчисленні розміру пенсії;
зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Черкаській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 19.03.2024р., зарахувавши до стажу роботи періоди роботи в рф (з 01.01.2004р. по 14.12.2021р.), до пільгового стажу періоди роботи з 13.05.2003р. по 31.07.2005р., з 20.12.2006р. по 14.12.2021р. та здійснити нарахування пенсії;
стягнути судові витрати в розмірі судового збору (а.с.1-5, 45).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.47 і на звороті).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Черкаській обл. № 092850024195 від 25.06.2025р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.04.2024р., зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в рф з 01.01.2004р. по 01.08.2004р., з 02.08.2004р. по 31.07.2005р., з 01.08.2005р. по 30.04.2006р., з 01.05.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 16.04.2009р., з 17.04.2009р. по 24.01.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р., з 06.08.2021р. по 14.12.2021р., а також до пільгового стажу періоди роботи з 20.12.2006р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 22.05.2020р. згідно довідок № 03-330 від 17.05.2010р., № 03-301 від 01.04.2010р. та № 1618 від 22.05.2020р.; у задоволенні решти вимог позову відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Черкаській обл. на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1000 грн. (а.с.65-72).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Черкаській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.76-79).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що страховий стаж позивача становить 18 років 07 місяців 12 днів, пільговий стаж - 03 роки 09 місяців 09 днів; до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.05.1987р., а саме: з 01.01.2004р. по 01.08.2004р., з 02.08.2004р. по 31.07.2005р., з 01.08.2005р. по 30.04.2006р., з 01.05.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р.; та періоди згідно вкладки трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.2008р.. а саме: з 28.05.2008р. по 16.04.2009р., з 17.04.2009р. по 24.01.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р., з 06.08.2021р. по 14.12.2021р. у зв`язку з тим, що згідно ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію громадянам держав – учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності Угоди до 01.01.2004р.
До пільгового стажу не зараховані періоди з 13.05.2003р. по 30.04.2006р. згідно довідки № 03-330 від 17.05.2010р. та періоди з 20.12.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р. згідно довідки № 03-301 від 01.04.2010р. та довідки № 1618 від 22.05.2020р. за періоди 2011-2020 років, у зв`язку з вищезазначеними нормами. Також у зазначених довідках неправильно вказана підстава віднесення періодів роботи до пільгового стажу, а саме: вказані списки, які не були чинні на період роботи, чим порушено норми наказу № 183 від 18.11.2005р. Порядку застосування Списків №№ 1, 2.
Відтак, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.03.2024р. звернувся до територіальних органів ПФ України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Черкаській обл. розглянуло заяву позивача та 28.03.2024р. прийняло рішення № 092850024195 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного віку, страхового стажу та пільгового стажу роботи.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2024р. у справі № 300/5011/24 визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФ України в Черкаській обл. № 092850024195 від 28.03.2024р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998р. до 04.02.1999р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні (а.с.8-13). 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. задоволено частково; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2024р. у справі № 300/5011/24 в частині зобов`язання ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998р. до 04.02.1999р. та зобов`язання ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах скасовано та позов в цій частині задоволено частково; зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській обл. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 період отримання допомоги по безробіттю з 10.02.1998р. до 04.02.1999р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.14-18).
На виконання судових рішень у справі № 300/5011/24 відповідач ГУ ПФ України в Черкаській обл. прийняв рішення № 092850024195 від 09.05.2025р., яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. До страхового не зараховано: періоди роботи в рф згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 21.05.1987р.: з 01.12.1994р. до 31.08.1997р., з 01.09.1997р. до 30.01.1998р., з 17.02.2000р. до 31.12.2001р., з 01.01.2002р. по 27.05.2002р., з 19.06.2002р. до 12.05.2003р., з 13.05.2003р. до 01.08.2004р., з 02.08.2004р. до 31.07.2005р., 01.08.2005р. до 30.04.2006р., 01.05.2006р. до 30.04.2007р., з 01.05.2007р. до 18.04.2008р. та періоди роботи в рф згідно вкладки до трудової книжки НОМЕР_2 : з 28.05.2008р. до 16.04.2009р., 17.04.2009р. до 24.01.2010р., з 07.06.2010р. до 18.08.2010р., з 29.03.2011р. до 15.03.2011р., з 05.04.2013р. до 13.03.2013р., з 25.04.2013р. до 06.04.2014р., з 27.05.2014р. до 04.09.2014р., з 30.09.2014р. до 01.05.2015р., у зв`язку з припиненням з 01.01.2023р. участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (до страхового стажу зараховуються періоди по 31.12.1991р.).
На виконання ухвали суду від 11.06.2025р. про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень у справі № 300/5011/24 ГУ ПФ України в Черкаській обл. прийняв рішення № 092850024195 від 25.06.2025р., яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Підставою для такого рішення визначено відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. Зазначено, що страховий стаж особи становить 18 років 07 місяців 12 днів, пільговий стаж - 03 роки 09 місяців 09 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 21.05.1987р: з 01.01.2004р. по 01.08.2004р., з 02.08.2004р. по 31.07.2005р., з 01.08.2005р. по 30.04.2006р., з 01.05.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р. та періоди згідно вкладки трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.2008р.: з 28.05.2008р. по 16.04.2009р., з 17.04.2009р. по 24.01.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р., з 06.08.2021р. по 14.12.2021р. у зв`язку з тим, що згідно ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності Угоди до 01.01.2004р. Однак, періоди роботи після 01.01.2004р., в тому числі періоди роботи що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
До пільгового стажу не зараховано періоди з 13.05.2003р. по 30.04.2006р. згідно довідки № 03-330 від 17.05.2010р. та періоди з 20.12.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р. згідно довідки № 03-301 від 01.04.2010р. та довідки № 1618 від 22.05.2020р. за періоди 2011-2020 роки у зв`язку з вищезазначеними нормами. Також у зазначених довідках неправильно вказана підстава віднесення періодів роботи до пільгового стажу, а саме: вказані списки, які не були чинні на період роботи, чим порушено норми наказу № 183 від 18.11.2005р. Порядку застосування Списків №№ 1, 2 (а.с.25).

Не погоджуючись із такими висновками пенсійного органу про відсутність страхового та пільгового стажу, вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування періодів роботи на підприємствах, що знаходяться на території рф, до страхового та пільгового стажу, та вважаючи достатньою тривалість страхового та пільгового стажу на дату звернення з заявою про призначення пенсії, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що представленими доказами, зокрема, записами у трудовій книжці позивача та відповідними уточнюючими довідками підтверджується, що позивач у спірні періоди працював на підприємствах, що знаходяться на території рф. 
При цьому, обставини, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав /СНД/ у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність прийняття оспорюваного рішення пенсійного органу та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.
Окрім цього, за іноземних осіб, які працювали на території рф, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.
Отже, спірні періоди роботи позивача на території рф відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 від 21.05.1987р. та вкладки трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.2008р. підлягають врахуванню до його страхового стажу.
Окрім цього, судом встановлено, що посада бурового майстра була передбачена Списками, затв. постановами Кабінету Міністрів /КМ/ України № 36 від 16.01.2003р., № 461 від 24.06.2016р., які були чинні на період роботи позивача, про що також зазначено у довідках № 03-301 від 01.04.2010р. та № 1618 від 22.05.2020р.
Відтак, періоди робити з 20.12.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р. згідно довідки № 03-301 від 01.04.2010р. та довідки № 1618 від 22.05.2020р. за періоди 2011-2020 роки підлягають врахуванню до пільгового стажу позивача.
Водночас, посада «помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ», яку займав позивач у відповідності до довідки № 03-330 від 17.05.2010р., не передбачена Списком № 2, який затв. постановою КМ України № 36 від 16.01.2003р., тобто, який був чинний на період роботи ОСОБА_1 помічником бурильника у періоди з 13.05.2003р. по 31.07.2005р. У вказаному Списку міститься позиція 12.1а «бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ». Втім, посада «помічник бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ» не передбачена Списком № 2, який затв. постановою КМ України № 36 від 16.01.2003р., чинного на спірний період роботи позивача з 13.05.2003р. по 31.07.2005р. Як наслідок, відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи на посаді помічника бурильника з 13.05.2003р. по 31.07.2005р.
Відтак, суд дійшов до висновку, що з врахуванням спірних періодів роботи позивач має право на призначення з 16.04.2024р. пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтю 13 Закону № 1788-XII визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.р. Порядок застосування с13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р. встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р. для осіб, які працювали до 01.04.2015р. на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».
Обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020р., та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Відповідно до ст.56 Закону № 1788-XII до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Відповідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. 
Згідно зі ст.12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).
Статтею 7 Угоди від 14.01.1993р. визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві зареєстрованому на території рф після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно з ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду рф, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.
Відповідно до ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до ПФ тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. /Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Записами трудової книжки НОМЕР_3 від 21.05.1987р. підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 на території рф, зокрема, з 01.01.2004р. по 01.08.2004р., з 02.08.2004р. по 31.07.2005р., з 01.08.2005р. по 30.04.2006р., з 01.05.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р.
Також записами вкладки трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.2008р. підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 на території рф, зокрема, з 28.05.2008р. по 16.04.2009р., з 17.04.2009р. по 24.01.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р., з 06.08.2021р. по 14.12.2021р. (а.с.26-31).
Представлена трудова книжка НОМЕР_3 від 21.05.1987р. та вкладка трудової книжки НОМЕР_2 від 28.05.2008р. містять записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 754/14898/15-а.

Апеляційний суд наголошує, що працівник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Вказана позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019р. у справі №593/283/17 та від 30.09.2019р. у справі №638/18467/15-а.
Наведене також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018р, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що згідно з ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків у органів ПФ під час вирішення питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Органи ПФ України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
При цьому, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Також апеляційний суд враховує, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, в свою чергу, нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Тому відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем вимог законодавства. Будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів рф саме з вини позивача, суду не надано.
Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019р. у справі № 144/669/17, від 20.03.2019р. у справі № 688/947/17 та від 01.03.2021р. у справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Підставою для неврахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи на території рф пенсійний орган вказує припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.
Однак, покликання апелянта на те, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність дій пенсійного органу, та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.
Таким чином, вказані спірні періоди роботи позивача на території рф підлягають зарахуванню до його страхового та пільгового стажу.

Окрім цього, судом встановлено що ОСОБА_2 працював буровим майстром у періоди з 20.12.2006р. по 18.04.2008р. (1 рік 3 місяці 30 днів) та з 28.05.2008р. по 24.01.2010р. (1 рік 7 місяців 28 днів), що підтверджується довідкою № 03-301 від 01.04.2010р. (а.с.43). 
Згідно довідки № 1618 від 22.05.2020р. позивач працював буровим майстром у періоди з 29.03.2011р. по 15.03.2012р. (11 місяців 16 днів), з 05.04.2012р. по 13.03.2013р. (11 місяців 9 днів), з 25.04.2013р. по 06.04.2014р. (11 місяців 13 днів), з 27.05.2014р. по 04.09.2014р. (3 місяці 9 днів), з 30.09.2014р. по 01.05.2015р. (7 місяців 2 дні), з 15.06.2015р. по 06.06.2017р. (1 рік 11 місяців 23 дні), з 14.07.2017р. по 11.07.2018р. (11 місяців 28 днів), з 13.07.2018р. по 13.07.2019р. (1 рік 0 місяців 1 день), з 27.08.2019р. по 22.05.202р.0 (8 місяців 26 днів) (а.с.44).
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, посада бурового майстра була передбачена Списками, затв. постановами КМ України № 36 від 16.01.2003р., № 461 від 24.06.2016р., які були чинні на період роботи позивача, про що також зазначено у довідках № 03-301 від 01.04.2010р. та № 1618 від 22.05.2020р.

Відтак, періоди робити з 20.12.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р. згідно довідки № 03-301 від 01.04.2010р. та довідки № 1618 від 22.05.2020р. за періоди 2011-2020 роки підлягають врахуванню до пільгового стажу позивача.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення № 092850024195 від 25.06.2025р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 пенсії є протиправним, через що правильно скасовано судом першої інстанції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018р. у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020р. у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020р. у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021р. у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021р. у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19.
При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Пунктом 1 ч.1 ст.45 Закону України № 1058-ІV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про призначення пенсії із всіма необхідними документами звернувся 19.03.2024р. (тобто протягом місяця до досягнення пенсійного віку), при цьому, згідно встановлених судом обставин позивач набув необхідних 25 років страхового стажу (з урахуванням висновку суду щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи), з них більше 12 років 6 місяців на роботах, передбачених Списком № 2 професій (з урахуванням висновку суду щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи).
Отже, станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (19.03.2024р..), з врахуванням спірних періодів роботи, у позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був необхідний страховий та пільговий стаж.
Відтак, позивач має право на призначення з 16.04.2024р. пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в Черкаській обл. № 092850024195 від 25.06.2025р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язання ГУ ПФ України в Черкаській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.04.2024р., зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в рф з 01.01.2004р. по 01.08.2004р., з 02.08.2004р. по 31.07.2005р., з 01.08.2005р. по 30.04.2006р., з 01.05.2006р. по 30.04.2007р., з 01.05.2007р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 16.04.2009р., з 17.04.2009р. по 24.01.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р., з 06.08.2021р. по 14.12.2021р., а також до пільгового стажу періоди роботи з 20.12.2006р. по 18.04.2008р., з 28.05.2008р. по 24.01.2010р., з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 13.07.2019р., з 27.08.2019р. по 22.05.2020р. згідно довідок № 03-330 від 17.05.2010р., № 03-301 від 01.04.2010р. та № 1618 від 22.05.2020р.
При цьому, обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р., після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком рішенням ГУ ПФ України в Черкаській обл. № 092850024195 від 25.06.2025р.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо здійснення призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши при цьому до страхового та пільгового стажу періоди роботи, має вчинити територіальний орган ПФ України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України в Черкаській обл.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024р. у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024р. у справі № 460/17257/23.

Отже, апелянт в апеляційній скарзі не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ України в Черкаській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026р. в адміністративній справі № 300/6233/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Дата складання повного судового рішення: 29.04.2026р.