Справа № 607/5756/26
Провадження № 2/595/364/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді  Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бучач цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 82499,64 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19999,91 грн, суми заборгованості за процентами за користування кредитом 53699,73 грн, штрафні санкції 8800 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1719844 про надання споживчого кредиту, який укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х130». Відповідно до умов договору, сума кредиту складає 20000 грн, строк кредиту 359 днів (з 18.07.2024 по 13.07.2025), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Свої зобов`язання ТОВ «Слон Кредит» перед відповідачем виконало. Зазначає, що у період з 18.07.2024 по 13.08.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 53400,05 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,09 грн та оплату процентів за користування кредитом у розмірі 53399,96 грн. Зазначає, що враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 13 серпня 2025 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 13082025-1 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Таким чином, зазначає, що відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1719844 від 18.07.2024 року загальною сумою 82499,64 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 19999,91 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 53699,73 грн, штрафні санкції – 8800 грн.
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася,хоч належним чином повідомлялася про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
18 липня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1719844 про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «Комфортний», який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х130, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 20000 грн строком на 360 днів: з 18.07.2024 по 19.07.2024 з визначенням умов зі сплати процентів за користування кредитом.
У п.1.5 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 1,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору; знижена процентна ставка 1,200% в день.
Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок споживача уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
18.07.2024 ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1719844 від 18.07.2024, яким погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
18.07.2024 ОСОБА_1 підписала електронним підписом Т732 паспорт споживчого кредиту до договору про споживчий кредит, з якого вбачається, що сума кредиту – 20000,00 грн, строк кредитування – 360 днів, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою – 11907,88 %, процентна ставка з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9824,04 %.
Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн. на свій картковий рахунок, зазначений в Кредитному договорі №1719844 від 18.07.2024, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250820-982 від 20.08.2025. 
13 серпня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №13082025-1, відповідно до умов п. 1.1 якого ТОВ «Фінтраст Капітал» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Клієнту) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості.
13 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Слон кредит» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №13082025-1 від 13.08.2025, згідно якого, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Згідно платіжної інструкції № 4838 від 15 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» кошти згідно договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025 від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №1719844 на загальну суму 82499,64 грн.
Як вбачається із долученого до матеріалів справи повідомлення, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Слон кредит» ОСОБА_1 повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в неї заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частини 1,2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1719844 за період з 18.07.2024 по 13.07.2025, вбачається, що станом на 13.07.2025 заборгованість відповідача становить 82499,64 грн, яка складається з: тіла кредиту 19999,91 грн, нарахованих процентів за користування кредитом 53699,73 грн, штрафних санкцій 8800 грн. 
З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 1719844 від 18.07.2024 щодо повернення отриманих грошових коштів у встановлені договором строки. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача наявна заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається з тіла кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості стягнення з відповідача штрафу у розмірі 8800 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Тому, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу за невиконання грошового зобов`язання в сумі 8800 грн слід відмовити.
З врахуванням встановлених обставин справи, оскільки ОСОБА_1 не сплачувала заборгованість за кредитним договором позивачу, унаслідок чого утворилася заборгованість, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором № 1719844 від 18.07.2024 в розмірі 73699,73 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту у сумі 19999,91 грн, за відсотками – 53699,73 грн.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2378,41 грн (73699,64 грн х 2662,40 грн /82499,64 грн).
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.
Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року; заявка № 16050 від 09.02.2026 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; акт № 16050 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.03.2026 згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 10000 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 8933,33 грн (73699,64 грн х 10000 грн /82499,64 грн), що є пропорційно задоволенним вимогам.
Керуючись ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 ЦПК суд,- 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості у розмірі 73699 (сімдесят три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) грн 64 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»  судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн 41 коп, та судові витрати на правову допомогу в розмірі 8933 (вісім тисяч дев`ятсот тридцять три) грн 33 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:	  	Р.  О.  Содомора