Справа № 450/4429/25 
Провадження № 2/450/431/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді   Мельничук І. І.
за участі секретаря   Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в Пустомити цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє представник Попов Вячеслав Євгенович, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
В С Т А Н О В И В :
представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача (р/р IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк») збитків в порядку регресу в розмірі: 96 826 грн. 34 коп., а також покласти на відповідача витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 3 028 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01.12.2024 року в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes під керуванням відповідача та автомобіля Volkswagen під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортному засобу потерпілого було завдано механічних пошкоджень і матеріальної шкоди. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 20.12.2024 року вину у скоєнні ДТП встановлено за відповідачем. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. У зв`язку з цим потерпілий звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. На підставі проведеного автотоварознавчого дослідження та відповідного рішення МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 94 876,34 грн, а також понесло витрати на збір документів і визначення розміру збитків у сумі 1 950,00 грн. Загальний розмір витрат позивача склав 96 826,34 грн. Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1166, 1187, 1191 ЦК України, позивач вважає, що після здійснення регламентної виплати до нього перейшло право регресної вимоги до відповідача як особи, винної у спричиненні шкоди, у розмірі фактично понесених витрат. Оскільки направлена відповідачу претензія залишилася без задоволення, позивач просить суд стягнути з відповідача 96 826,34 грн у порядку регресу. У зв`язку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.02.2026 року справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак направив через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відзиву чи клопотань до суду не скеровував.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 20.12.2024 року у справі № 462/9330/24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 01.12.2024 о 18.10 год. за адресою на вул. Городоцька, 80 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , виконуючи поворот ліворуч не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б, 16.13. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 31.12.2024 року.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1.статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1.статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність.
Встановлено, що станом на дату скоєння ДТП 01.12.2024 року, цивільно-правова відповідальність, щодо автомобіля яким керував ОСОБА_1 не застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ.
Вбачається, що цивільно-правова відповідальність потерпілого ОСОБА_2 щодо транспортного засобу Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_3 , застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ № 221936005, страховик ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
02.12.2024 року до МТСБУ звернувся ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування.
МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди потерпілій особі ОСОБА_2 у розмірі 94 876,34 грн., що становить вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_3 , розрахунок якої проводився на основі висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 161/24 від 10.01.2025 року, наказу та довідки № 1 від 28.02.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.
03.03.2025 року МТСБУ виплатило заподіяну шкоду потерпілому у розмірі 94 876,34 грн., що стверджується платіжною інструкцією №5315 від 03.03.2025 року.
Як вбачається з платіжної інструкції № 5379 від 03.03.2025 року позивачем понесено витрати по оплаті послуг експерта у розмірі 1 950,00 грн.
Отже, загальний розмір витрат позивача склав суму 96 826 грн. 34 коп.
Відповідно до п.п. 38.2.1. п. 38.2.ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.
Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, мас право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Тому враховуючи вищенаведене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив потерпілій особі завдану майнову шкоду, правомірно заявлені вимоги до відповідача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, в силу вимог ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 3 028, 00 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.247,259,263- 265,268 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України ,- задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 (  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, р/р IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк»), в порядку регресу 96 826,34 (дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять шість гривень 34 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131 - 3028, 00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ЄДРПОУ 21647131, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 18.03.2026 року.

Суддя: І. І. Мельничук