ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1023/26 Справа № 175/9614/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Берзіня С.Л., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, військовослужбовця,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 05.06.2025 року, о 18:46 в Донецькій області, м. Краматорськ, на вул. Паркова та В. Стуса, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 , мав ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Берзінем С.Л. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Відеозапис небезперервний та долучений з різних технічних засобів, а тому не може бути належним доказом. Відсутній факт керування. Військовослужбовці звільняються від сплати судового збору.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом та сам факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. 
Так, факт порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджений даними, що містить відповідний протокол, направленням на огляд, відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, проте він відмовився. 
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозапис не є єдиним доказом у справі і має оцінюватися в сукупності з іншими доказами. При цьому «нарізки» відеозапису на декілька файлів, а також фіксація подій з різних технічних засобів, самі по собі не свідчать про монтаж або недопустимість доказу, якщо суттєві для справи моменти зафіксовані.
З наданих відеофрагментів суд бачить логічну хронологію подій, яка узгоджується із змістом протоколу та іншими письмовими доказами. Використання декількох джерел запису лише забезпечує всебічну фіксацію обставин з різних ракурсів. Відтак, відеозаписи оцінюються судом як належні та допустимі докази, що в сукупності підтверджують обставини справи.
Доводи сторони захисту щодо небезперервності записів чи їх походження з різних пристроїв є безпідставними, оскільки суд аналізує той обсяг доказів, який має безпосереднє відношення до події правопорушення та дозволяє встановити істину.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується саме тією особою, на яку судом накладено адміністративне стягнення. Оскільки вимога про звільнення від його сплати є похідною від результату розгляду справи, вона може бути задоволена лише у разі скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження.
Так, відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків мають пільги щодо сплати судового збору.
В даному випадку ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення не як військовослужбовець, а як особа, яка перебувала за кермом транспортного засобу та відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Доводи захисника з приводу звільнення від судового збору, не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності факту керування транспортним засобом за участю ОСОБА_2 є необґрунтованими. Факт керування встановлено протоколом та відеозаписом, на якому чітко вбачається, що саме ОСОБА_2 здійснював рух транспортним засобом.
Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що працівники поліції здійснювали безпосереднє переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_2 після того, як ним було вчинено порушення п. 8.7.3 ПДР України (проїзд на заборонний сигнал світлофора). Постійний візуальний контакт поліцейських із транспортним засобом від моменту порушення до моменту зупинки виключає можливість керування іншою особою.
Будь-яких об`єктивних доказів того, що транспортним засобом керувала інша особа, стороною захисту не надано. Саме заперечення особою факту керування не спростовує сукупність зібраних доказів. Відеозапис не зобов`язаний містити весь процес руху як єдиний можливий доказ, оскільки факт керування підтверджується сукупністю інших доказів, зокрема послідовними діями екіпажу поліції. Доводи захисника з цього приводу апеляційним судом не беруться до уваги.

Досліджені матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів викладених у скарзі не вбачається. 

Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026  відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Берзіня С.Л. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя