П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1904/24-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії.
Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позов задоволено частково.
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум. 
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 02.02.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 31.08.2023 під час участі в бойових діях отримав тяжке поранення, після чого тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними документами та висновками ВЛК про зв`язок поранення із захистом Батьківщини.
Надалі позивачу частково виплачено додаткову винагороду за період лікування (31.08.2023–30.10.2023), однак у задоволенні рапорту щодо виплати за подальший період лікування (листопад 2023 – лютий 2024 року) відмовлено у зв`язку з нібито самовільним залишенням військової частини та призупиненням виплат.
Службовим розслідуванням позивача визнано таким, що відсутній на службі, та до нього застосовано дисциплінарне стягнення, при цьому його адвокатські запити щодо виплати додаткового грошового забезпечення залишилися без належного розгляду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статті 1-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами другої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану” від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи в суді.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – Постанова № 168) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 1-2 Постанови № 168 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно з пунктом 2 розділу XXXIV “Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану” Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі – Порядок № 260, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” виплачується розмірі 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).
Пунктами 9 та 10 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (пункт 12 розділу XXXIV Порядку № 260).
Згідно п. 13 розділу XXXIV Порядку № 260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Виходячи зі змісту наведених норм, слід дійти висновку, що додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їхнього здійснення.
У період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується також за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення № 402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що обов`язково містить:
військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;
інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;
обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);
підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, або за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Наказом Міністерства здоров`я України від 04.07.2007 № 370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2007 за № 902/14169, затверджено Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості (далі - Класифікатор), згідно якого визначення ступеня тяжкості травм, отриманих на виробництві, проводиться з метою віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, які відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, за рішенням органів державного нагляду за охороною праці підлягають спеціальному розслідуванню. 
Відповідно до п. 1 Класифікатора, кваліфікуючими ознаками тяжкості травм, отриманих в результаті нещасного випадку на виробництві (далі - травми), є характер отриманих ушкоджень, ускладнення та наслідки, пов`язані з цими ушкодженнями. 
За ступенем тяжкості травми розподіляються на 2 категорії: тяжкі і легкі (п. 2 Класифікатора).
Як встановлено, що під час безпосередньої участі в бойових діях 31.08.2023 одержав мінно-вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення обох гомілок, вогнепальний перелом лівої великогомілкової кістки, правосторонній пневматорокс. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , на території України, в результаті внаслідок підриву на міні, перебуваючи у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кевларова каска). 
Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із отриманням бойового поранення, позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 31.08.2023 по 01.09.2023, з 01.09.2023 по 03.09.2023, з 04.09.2023 по 09.09.2023, з 09.09.2023 по 30.10.2023, 07.12.2023 по 14.12.2023 підтверджується відповідними виписками з історії хвороби, виписними епікризами та довідками військово-лікарської комісії. 
Довідкою ВЛК № 460 від 30.10.2023 підтверджено, що отримана позивачем травма є “травма тяжка”. Травма, “ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини”. Потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Довідкою ВЛК №242/4 від 14.12.2023 підтверджено, що травма позивача, поранення, “ТАК, пов`язана з проходженням військової служби”. Потребує відпустки для лікування після травми, поранення за станом здоров`я на 30 календарних днів. 
Позивач перебував у відпустці за станом здоров`я в період з 30.10.2023 по 28.11.2023, з 14.12.2023 по 12.01.2024, з 12.01.2024 по 10.02.2024, що підтверджується відпускними квитками від 06.11.2023, від 14.12.2023 та від 12.01.2024 (а.с. 24, 25, 26, 62, 131, 132). 
Отже, вищенаведеними доказами підтверджується факт перебування позивача на лікуванні у зв`язку з травмуванням, отриманим у зв`язку із Захистом Батьківщини, ступінь тяжкості якого кваліфіковано як “тяжке”, а також у відпустках за станом здоров`я за висновками ВЛК.
Також встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2023 № 271 (по стройовій частині), відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України позивача увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та на термін перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2023 № 271 “за аналогічним номером та датою” зазначено доповнити наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 267 від 17.09.2023. Відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України позивача увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та на термін перебування у розпорядженні утримувати на всіх видах забезпечення та у списках особового складу аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Призупинено виплату грошового забезпечення з 17.11.2023. Підстава: витяг з наказу від 17.09.2023 № 79-РС. 
30.11.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 343 (по стройовій частині), яким наказано позивача визнано таким, що прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з проходження військово-лікарської комісії та приступив до виконання службових обов`язків. Цим же наказом позивача зараховано на котлове забезпечення з 01.12.2023.
Згідно з матеріалами справи відсутні докази проходження позивачем у період з 29 по 30 листопада 2023 року військово-лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 .
06.12.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 349 (по стройовій частині), яким наказано позивача визнано таким, що вибув до КНП “Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради”, м. Івано-Франківськ, для проходження військово-лікарської комісії з 06.12.2023. Цим же наказом позивача знято з котлового забезпечення з 06.12.2023.
Під час розгляду справи по суті сторони не надали до суду належні та допустимі докази перебування позивача у період з 29.11.2023 по 05.12.2023 на лікуванні у зв`язку з травмуванням або у відпустці за станом здоров`я за висновками ВЛК.
Дослідження картки особового рахунку військовослужбовця № 3543 за 2023 рік встановлено, що позивачу під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 нараховано та виплачено дохід (заробітна плата, додаткова винагорода) з 31.08.2023 по 31.10.2023 на загальну суму 348172,63 грн, в т.ч.: в листопаді 2023 року додаткову винагороду у розмірі 200000,00 грн.
Відтак, у зв`язку з отриманням травми тяжкого ступеня, слід дійти висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із отриманням тяжкої травми пов`язаної із захистом Батьківщини з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024. 
Водночас, позивачем не доведено перебування у період з 29.11.2023 по 05.12.2023 на лікуванні у зв`язку з травмуванням або у відпустці за станом здоров`я за висновками ВЛК.
Посилання відповідача в листі № 693/7701 від 11.04.2024 та у заявах по суті на те, що виплата додаткової винагороди в період листопада 2023 року по лютий 2024 року не здійснюється, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 83 від 21.03.2024.
Матеріалами справами підтверджується, що 03.04.2024 позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про нарахування та виплату йому належної додаткової грошової винагороди в розмірі до 100000 грн, за час перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, в період листопада 2023 року по лютий 2024 року.
За результатами розгляду рапорту військовою частиною НОМЕР_1 направлено на адресу позивача лист за вих. № 693/7701 від 11.04.2024, в якому повідомлено, що відповідно до пункту 15 розділу 1 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини йому призупинені виплати грошового забезпечення. Додаток: копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 83 від 21.03.2024.
Дослідженням витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 83 від 21.03.2024 встановлено, що вказаним наказом наказано вважати позивача таким, що вибув у самовільне залишення частини, який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Знято з котлового забезпечення з 21.03.2024.
Отже, відповідач не заперечує факт не нарахування не виплати позивачу додаткової винагороди за час перебування позивача на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024, а посилається на інший період та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024.
Слід зауважити, що спірний період, за який позивач мав право на виплату додаткової винагороди не охоплює березень 2024 року, та не є предметом спору в даній справі.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.02.2024 № 43, позивач прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відпустки за станом здоров`я, який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Зараховано на котлове забезпечення з 12.02.2024. У вказаному наказі також зазначено, що позивач вибув до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 для проходження лікування.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2024 № 75, позивача визнано таким, що вибув до ОКНП "Центр медико-соціальної експертизи" м. Чернівці з 13.03.2024 позивача, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , для проходження медико-соціальної експертизи з метою встановлення групи інвалідності/визначення відсотку втрати працездатності/визначення групи інвалідності.
Згідно п. 15 розділу 1 Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Як відомо, що позивач отримав тяжке поранення та в період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024 перебував на лікуванні та відпустці за станом здоров`я, відтак набув право на отримання додаткової винагороди.
Доказів самовільного залишення військової частини позивачем у період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024 відповідачем до суду не надано, а також не спростовано доводи позивача стосовно невиплати додаткової винагороди за спірний період. Водночас, позивачем не доведено перебування у період з 29.11.2023 по 05.12.2023 на лікуванні у зв`язку з травмуванням або у відпустці за станом здоров`я за висновками ВЛК.
Стосовно посилань відповідача, що позивачем не дотримано порядок звернення із метою отримання додаткової грошової винагороди за поранення та не використано вказану процедуру, а також не застосовано досудовий порядок врегулювання спору, суд відхиляє, оскільки позивач звернувся 03.04.2024 до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату додаткової винагороди за період з листопада 2023 року по лютий 2024 року. Дана обставина спростовує наведені вище твердження відповідача.
За таких підстав, враховуючи обставини встановлення під час розгляду справи порушення прав позивача, та те що у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 позивач перебував та отримував грошове забезпечення (заробітну плату), суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.11.2023 по 28.11.2023 та з 06.12.2023 по 10.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.