Справа №: 343/2156/25 
Провадження №: 1-кп/343/37/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження № 12025091160000269, внесеного до ЄРДР 28.09.2025 року, про обвинувачення 

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента 1 курсу магістратури факультету фізичної культури Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка, неодруженого, несудимого, 

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесне ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Злочин вчинено за таких обставин.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 177о/с від 25.04.2022 року капітана поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Відповідно до посадової інструкції поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м.Долина), затвердженої начальником вказаного відділення поліції 01.02.2024 року, поліцейський ОСОБА_4 має право: 1) здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляти причини та умови, що призводять до вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 3) у випадках передбаченим законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання; 4) здійснювати перевірку осіб, транспортних засобів, документів тощо за наявними базами (банками) даних МВС та Національної поліції на предмет перебування їх в розшуку, зокрема під час документування правопорушень. 27 вересня 2025 року о 08:00 год. інспектор СРПП відділення поліції № 1 (м.Долина) ОСОБА_4 спільно з інспектором відділу СОБ Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 згідно розстановки сил та засобів даного відділення поліції в однострої працівників поліції заступили на чергування до 08:00 год. 28 вересня 2025 року з використанням службового автомобіля марки «Renault Daster», номерний знак: НОМЕР_1 , з розпізнавальними знаками Національної поліції України. При цьому, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліції» та наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 року за № 100 «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер, (відеореєстраторів), працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» вказані працівники поліції були оснащені нагрудною відеокамерою. Під час несення служби, перебуваючи на маршруті патрулювання відповідно до розстановки сил та засобів відділення поліції, затвердженого начальником відділення поліції № 1 (м.Долина) 26.09.2025 року, близько 00:25 год. 28.09.2025 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прибули за повідомленням по лінії 102 від ОСОБА_8 щодо пошкодження його автомобіля невідомими особами на території поблизу спортивно-відпочинкового клубу «New York», що знаходиться по вул. Обліски, 117-Г в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області. Коли працівники поліції спілкувалися із заявником з метою встановлення обставин події та прийняття у нього заяви і пояснень, до них підійшло декілька чоловіків, які перешкоджали роботі працівників поліції. В подальшому, один з цих чоловіків, а саме ОСОБА_6 , знаходячись поблизу входу у вищевказаний клуб, безпричинно почав висловлюватися в грубій та нецензурній формі на адресу поліцейського ОСОБА_4 та погрожувати йому фізичною розправою. У момент, коли інспектор СРПП відділення поліції № 1 (м.Долина) ОСОБА_4 вийшов зі службового автомобіля з метою переконати ОСОБА_6 припинити вчинення протиправних дій, останній, будучи майстром спорту України з боксу, усвідомлюючи, що ОСОБА_4 є працівником поліції, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, розуміючи протиправність своїх дій, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень, протидіючи його законній вимозі щодо припинення незаконних дій, перебуваючи на твердому асфальтному покриттю дороги, діючи умисно, маючи спеціальні навички в нанесенні ударів та усвідомлюючи, що потерпілий може втратити рівновагу та впасти, несподівано для потерпілого кулаком лівої руки наніс один цілеспрямований удар в ділянку правої частини голови ОСОБА_4 , чим спричинив йому закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, садно в ділянці голови, що відносяться до легких тісних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я і, як наслідок цього удару, потерпілий втратив рівновагу та під час падіння кистю лівої руки вдарився до твердої поверхні асфальтного покриття, в результаті чого отримав тілесне ушкодження у вигляді травми лівої руки із закритим краєвим переломом середньої фаланги 1-го пальця лівої кисті без зміщення, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
В даному кримінальному провадженні 02 квітня 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, яка була викладена в новій редакції від 29 квітня 2026 року, згідно з умовами якої ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдані збитки, а тому сторони уклали угоду про примирення, відповідно до умов якої за скоєння даного правопорушення ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим терміном, тривалість якого встановить суд.
В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у вчиненому розкаявся. Також ОСОБА_6 підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілим, просив цю угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , так як вона повністю відповідає вимогам закону, а погоджене сторонами покарання відповідає особі обвинуваченого та меті покарання. Просив визначити обвинуваченому 
іспитовий строк звільнення від відбування покарання тривалістю 1 рік, оскільки він несудимий, є студентом, особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим, вказавши, що він жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки всі збитки відшкодовані ОСОБА_6 у добровільному порядку і він його вибачив. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення, оскільки вона відповідає вимогам закону та не порушує прав та інтересів осіб, просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену міру покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки.
Розглядаючи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження укладеної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 1 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). 
Згідно з вимогами ч. 3 вказаної статті, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. 
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.
Також встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому роз`яснено обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Суд приймає до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, який є несудимий, по місцю проживання характеризується позитивно, під спостереженням в лікаря-психіатра КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» з приводу психічних захворювань, в тому числі у зв`язку з вживанням психоактивних речовин, не знаходиться.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття та добровільне повне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 29 квітня 2026 року в кримінальному провадженні № 12025091160000269 від 28.09.2025 рокуміж потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , з призначенням обвинуваченому узгодженої міри покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.
При цьому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід встановити іспитовий строк звільнення від відбування покарання тривалістю 1 рік, оскільки він несудимий, є студентом, особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання, повністю відшкодував завдані злочином збитки, щиро розкаявся у вчиненому, обставини, шо обтяжують його покарання, відсутні. 
Звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Оскільки угодою про примирення від 29 квітня 2026 року передбачено, що потерпілий ОСОБА_4 відмовляється від заявленого цивільного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої злочином, що він особисто підтвердив в судовому засіданні, то у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яким передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, провадження в справі за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 слід закрити.
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2025 року щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 22.00 год. до 06.00 год. у робочі дні та цілодобово у вихідні дні та з покладенням певних обов`зків терміном на 2 місяці, тобто до 30 листопада 2025 року (а.с. 142-144), дія якого закінчилася і він не продовжувався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу. 
Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 29 квітня 2026 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , та потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього згідно зі ст. 76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Провадження в справі за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої злочином, закрити в зв`язку з відмовою позивача від позову. 
Речові докази в кримінальному провадженні: 
- кепку чорного кольору – повернути законному власнику потерпілому ОСОБА_4 ;
- змиви на марлевий тампон із капоту, задньої лівої дверки, задньої правої частини над вікном автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, три фрагменти слідів папілярних візерунків із капоту, два фрагменти слідів папілярних візерунків із лобового скла, один фрагмент сліду папілярних візерунків із задньої правої дверки, один фрагмент сліду папілярних візерунків із заднього крила автомобіля марки «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору – знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: