номер провадження справи 22/33/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 Справа № 908/624/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
При секретарі судового засідання Литвинюк А.О.
За участю представників сторін: 
від позивача – Скогутовський І.П., самопредставництво, довіреність № 01/01-10 від 01.01.2026 (у режимі відеоконференцзв`язку)
від відповідача – адвокат Аксарін Р.М., довіреність № 8 від 02.01.2026
Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/624/26
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “УКРЕНЕРГО” (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” (вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69035), наявний зареєстрований електронний кабінет 
про стягнення 473519,86 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
13.03.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 13.03.2026) Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “УКРЕНЕРГО” до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” про стягнення 180423311,00 грн. заборгованості, 473519,86 грн. – 3% річних. 
Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання послуг з передачі електричної енергії (дата акцептування: 01.01.2024, ідентифікатор договору № 0119-02024-ПП), а саме: несплата послуг, які надані протягом грудня 2025 – січня 2026. 
08.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Погодився про неврахування акту коригування, за яким вартість наданих послуг за грудень 2025 зменшилась на 7688,81 грн.
14.04.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування зменшення розміру позовних вимог зазначено про не врахування при визначенні суми основного боргу та розрахунку Акту-коригування № ПРА_К-0014064 до Акту приймання-передачі Послуги № ПРА-0015097 від 31.12.2025 згідно з Договором від 01.01.2024 № 0119-02024-ПП від 06.03.2026, за яким вартість наданих послуг за грудень 2025 року зменшилась на 7688,81 грн. Отже, заявлена до стягнення сума основної заборгованості у розмірі 180423311,00 грн. підлягає зменшенню на 7688,81 грн. Відтак, заявляє про зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення з відповідача основної суми боргу, яка складає 180415622,19 грн. (180423311,00 грн. - 7688,81 грн. = 180415622,19 грн.). 
12.05.2026 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення, зазначено про здійснення відповідачем часткової оплати основного боргу у сумі 25252376,74 грн. Таким чином, заявлена до стягнення сума основної заборгованості у розмірі 180415622,19 грн. підлягає зменшенню на 25252376,74 грн.
16.06.2026 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення, просив закрити провадження у справі № 908/624/26 у частині стягнення з ТОВ "ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ" основної суми боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору у цій частині позовних вимог. Просив розглядати справу з урахуванням позовних вимог про стягнення з ТОВ "ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ" 3% річних у розмірі 473519,86 грн.; повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у частині позовних вимог, що підлягають закриттю.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
03.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшов відзив. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вважає, що заявлена сума основного боргу у розмірі 180423311,00 грн. не відповідає дійсності, оскільки позивачем не враховано акти коригування. Здійснення позивачем розрахунку 3% річних саме по плановим платежам, а не по фактичним, по яким відповідач має остаточно розраховуватися, є неправомірним. 
20.04.2026 через систему “Електронний суд” (документ сформований у системі “Електронний суд” 17.04.2026) надійшло заперечення на відповідь на відзив.
23.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру 3% річних.
15.06.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява, зазначено про здійснення відповідачем сплати основної суми заборгованості за договором. Таким чином, заборгованість за договором № 0119-02024-ПП від 01.01.2024 за період грудень 2025 - січень 2026 у розмірі 180415622,19 грн. повністю сплачена. Просив закрити провадження по справі № 908/624/26 у частині стягнення з ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” суми основного боргу у розмірі 180415622,19 грн. та судових витрат у цій частині.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/624/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2026 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/624/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2026. 
Ухвалою суду від 14.04.2026 задоволено заяву ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” про продовження процесуального строку на подання заперечень на відповідь відзив; продовжено відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив на 5 днів, а саме: до 17.04.2026.
Ухвалою суду від 23.04.2026 прийнято до розгляду заяву ПрАТ “УКРЕНЕРГО” про зменшення розміру позовних вимог. Підготовче засідання за усними клопотаннями представників сторін відкладено на 13.05.2026. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 за усними клопотаннями представників сторін підготовче засідання відкладено на 16.06.2026. 
Ухвалою суду від 16.06.2026  закрито провадження по справі № 908/624/26 у частині стягнення з ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” суми основного боргу у розмірі 180415622 грн. 19 коп., на підставі ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору. Повернуто позивачу з Державного бюджету України 929400 грн. 79 коп. судового збору. Підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання з розгляду справи по суті 25.06.2026. 
У судове засідання 25.06.2026 з`явилися представники сторін. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
У судовому засіданні 25.06.2026 судом справу розглянуто по суті, підписано та проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
Відповідно до заяви-приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” (відповідач, користувач) та повідомлення ПрАТ “НЕК “Укренерго” (позивач, оператор системи передачі (ОСП) про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, 01.01.2024 між відповідачем та позивачем укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії за № 0119-02024-ПП, дата акцептування 01.01.2024 (далі – Договір). 
Згідно пункту 1.1 Договору, Договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. 
Згідно з п. 2.1 Договору, ОСП (оператор системи передачі, позивач) безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі – послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору. 
Пунктом 5.1 Договору встановлено, що для розрахунків за Договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги. Плановий обсяг послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу ХІ Кодексу системи передачі.
Відповідно до п. 6.1 Договору, розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Пунктом 6.2 передбачено, що користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.
Відповідно до п. 6.4 Договору, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих ОСП (позивачем), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі – сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно) або акт приймання-передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники акта приймання-передачі послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем.
Відповідно до п. 6.5, у разі виникнення розбіжностей за отриманим від OCП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення OCП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо користувач не надає OCП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. 
Відповідно до п. 6.6, у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму нарахованої вартості послуг по цьому Договору, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або самостійно враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів (у випадку відсутності заяви користувача про повернення надлишку коштів). За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача.
Згідно з пп. 1) п. 7.1, пп. 2) п. 9.3 договору, ОСП (позивач) має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу, а відповідач (користувач) зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим Договором.
Виходячи з наведених вище умов Договору, протягом грудня 2025 - січня 2026 відповідачу надавалася послуга з передачі електричної енергії. Сторонами погоджено та підписано наступні Акти приймання-передачі послуги:
- № ПРА-0015097 за грудень 2025 року від 31.12.2025 на суму 81601154,86 грн. з ПДВ. Акт підписано з боку відповідача без зауважень та ініціювання суперечки. Зобов`язання оплати відповідача за цим актом, з урахуванням п. 6.4 Договору - до 15.01.2026;
- № ПРА-0015084 за січень 2026 від 31.01.2026 на суму 98822156,14 грн. з ПДВ. Акт підписано з боку відповідача без зауважень та ініціювання суперечки. Зобов`язання оплати відповідача за цим актом, з урахуванням п. 6.4 Договору - до 15.02.2026. 
06.03.2026 між сторонами було підписано Акт коригування № ПРА_К-0014064 до Акту приймання-передачі послуги № ПРА-0015097 від 31.12.2025, яким вартість наданих послуг за грудень 2025 зменшилась на 7688,81 грн.
Оскільки відповідачем оплата послуг з передачі електричної енергії за вказаними актами здійснена не була, позивач звернувся до господарського суду з позовом, за яким просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 180415622,19 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).
Заборгованість у сумі 180415622,19 грн. відповідачем визнана та погашена після відкриття провадження у цій справі. Ухвалою суду від 16.06.2026  закрито провадження по справі у частині стягнення з ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” суми основного боргу у розмірі 180415622 грн. 19 коп., на підставі ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем виставлялися відповідачу рахунки-фактури:
- № ПР-0054707/0119-02024-ПП на суму 25207906,24 грн. (за грудень 2025);
- № ПР-0055324/0119-02024-ПП на суму 26596726,18 грн. (за грудень 2025);
- № ПР-0055957/0119-02024-ПП на суму 31283720,64 грн. (за грудень 2025);
- № ПР-0057295/0119-02024-ПП на суму 28808645,51 грн. (за січень 2026);
- № ПР-0057945/0119-02024-ПП на суму 32781461,82 грн. (за січень 2026);
- № ПР-0058700/0119-02024-ПП на суму 35834619,97 грн. (за січень 2026).
Позивач просив стягнути з відповідача 473519,86 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 19.12.2025 по 16.02.2026, за виставленими рахунками та актами.
5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у порядку, визначеному Договором, своєчасно не виконав. Основний борг був оплачений відповідачем лише після відкриття провадження у цій справі.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк. 
Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №№ 703/2718/16-ц, 646/14523/15-ц).
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).
Стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19).
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами договору від 01.01.2024 № 0119-02024-ПП не встановлено іншого розміру процентів річних, ніж ст. 625 ЦК України. 
Доводи відповідача стосовно неправомірності здійснення позивачем розрахунку 3% річних по плановим платежам, а не по фактичним, по яким відповідач має остаточно розраховуватися, суд відхиляє, виходячи з такого.
Верховним Судом переглядался справа № 918/604/25 за позовом ПрАТ "НЕК "Укренерго" до ПрАТ "Рівнеобленерго" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0527-02041-ПП за період лютий-травень 2025 року у сумі 87144860,97 грн., з яких: 85826851,23 грн. - основний борг, 499155,18 грн. - 3% річних та 818854,56 грн. - інфляційні втрати.
У постанові від 14 травня 2026 року у справі № 918/604/25 Судом зазначено: "При розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21). Оскільки укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 Цивільного кодексу України. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 04.07.2023 у справі № 910/10061/22, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, від 20.02.2024 у справі № 916/1042/22, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21, від 10.04.2024 у справі № 913/211/23".
Аналогічно справі № 918/604/25 у цій справі № 908/624/26 сторони також у пунктах 5.1, 6.2, 6.4 Договору № 0119-02024-ПП передбачили, що для розрахунків за цим Договором використовується плановий i фактичний обсяги послуги. 
Отже, при розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового періоду (місяця), а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць.
Пунктом 6.2 Договору визначені конкретні строки для здійснення оплати планових платежів. Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема згідно з нормами ст. 625 ЦК України.
Суд перевірив розрахунки 3% річних, складених позивачем, та визнав їх арифметично правильними. Загальна сума 3% річних становить 473’ 519,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У зв`язку з наведеним, контррозрахунок відповідача суми 3% річних, які нараховані на суми фактичних обсягів послуги, судом відхиляється. 
Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача 3% річних на 95%. В обґрунтування посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Зазначив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/10475/21 за позовом ТОВ “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” до ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" було задоволено клопотання останнього, зокрема, про зменшення на 95% саме 3% та інфляційних нарахувань. Становище відповідача на теперішній час є абсолютно аналогічним становищу ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" на момент розгляду Судами справи № 910/10475/21, а саме: у зв`язку з систематичним порушенням учасників ринку своїх фінансових зобов`язань перед постачальником, поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання не накопичує коштів для належного проведення розрахунків із позивачем. Заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством стрімко зростає, яку відповідач у силу певних обмежень (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження") об`єктивно не має змоги стягнути з більшої частини споживачів та, відповідно належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т. ч. позивачем. Відповідні обставини підтверджуються Витягами з балансу Товариства станом на 31.03.2023, 30.06.2024, 30.09.2024, 31.03.2025, Довідкою про вартість чистих активів Товариства. Ці докази свідчать про погіршення та незадовільний фінансовий стан відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилався відповідач, виклала такий правовий висновок: «Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру. 
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відтак, зменшення розміру 3% річних, нарахованих відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, не передбачено положеннями чинного законодавства.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18.12.2024 у справі № 922/444/24 зазначила, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання про зменшення розміру процентів річних, Велика Палата Верховного Суду виходила з конкретних встановлених обставин справи № 902/417/18, які мали юридичне значення для такого зменшення.
В ухвалі від 28.02.2024 у справі № 915/534/22 Велика Палата Верховного Суду наголосила на сталості своєї правової позиції про те, що суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за час прострочення грошового зобов`язання з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Господарський суд має оцінити надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності та на власний розсуд вирішити питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення процентів річних. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру процентів, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд може їх зменшити, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру процентів, на який їх може бути зменшено.
Відтак, посилання відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/10475/21 судом до уваги не приймається.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 викладена така правова позиція: «Суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом».
У даному випадку, Договором № 0119-02024-ПП від 01.01.2024 не встановлено іншого (більшого) розміру відсотків річних, ніж ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З урахуванням положень ст. 625 ЦК України кредитор має легитімне очікування на компенсацію йому процентів річних за користування боржником утримуваними грошовими коштами, які належать кредиторові, у встановленому законом мінімальному розмірі річних на рівні 3% відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відтак, задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних задоволенню не підлягає, оскільки є законодавчо не обґрунтованим.
На підставі вищевикладеного, позовні вимоги задовольняються судом повністю. З відповідача на користь позивача стягується 473519,86 грн. 3% річних. 
6. Судові витрати 
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2439,21 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ” (вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ 42093239) на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “УКРЕНЕРГО” (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 00100227) 473519 (чотириста сімдесят три тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 86 коп. 3% річних, 2439 (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн. 21 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 02 липня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко