ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Львів	Справа № 260/1427/23 пров. № А/857/12155/26 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Димарчук Т.М., Пліша М.А., 
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
за участю представника відповідача Крупи-Газуди М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

встановив:

10.03.2023, товариство з обмеженою відповідальністю «Елерон» (далі - ТОВ «Елерон», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (ППР) від 1 грудня 2022 форми «Н» №000/3849/07-16-04-05/22100995, яким застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (ПН) у сумі 3031992,84 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване ППР в частині застосування штрафу у сумі 2507375,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ТОВ «Елерон» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 22195,95 грн.
27 травня 2025 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь ТОВ з ГУ ДПС у Закарпатській області 60795 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом справи №260/1427/23.
Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27300 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 червня 2025 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні заяви ТОВ «Елерон» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 04 лютого 2026 у справі №260/1427/23 касаційну скаргу ТОВ «Елерон» задоволено частково. Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 апеляційні скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області залишено без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 та додаткове рішення від 09 червня 2025 у справі №260/1427/23 без змін. 
На адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній покликається на те, що під час розгляду в суді апеляційної та касаційної інстанцій позивач здійснив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 25 023 грн.
ГУ ДПС у Закарпатській області подало заяву-заперечення щодо розподілу судових витрат на яких наполягає сторона позивача, в якому зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. Звертає увагу на те, що на час вирішення справи судом апеляційної інстанції у ТОВ були в наявності всі необхідні документи щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, такі не були надані суду до ухвалення судового рішення у даній справі та не наведено об`єктивних причин неможливості надання таких документів у строки, визначені КАС України.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення, викладені в заяві, вважає, що така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 1, 7 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч.3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 
-інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;
-представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, із матеріалів справи вбачається, що представником позивача про подання відповідних доказів у строки, визначені КАС України, а також про орієнтований розмір витрат, заявлено у відзиві на апеляційну скаргу відповідача.
Також представник позивача подав суду детальний опис робіт, виконаних адвокатом; договір про надання правничої допомоги від 15.11.2022 та додаткову угоду до нього від 01.09.2025; розрахунки та акти виконаних робіт від 12.09.2025, 13.10.2025, 12.01.2026, 29.04.2026; документи про оплату правничої допомоги тощо.
Здійснивши аналіз матеріалів справи та обґрунтувань заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката (яка була надана до суду апеляційної інстанції) з урахуванням поданих доказів, колегія суддів встановила, що зміст відзиву на апеляційну скаргу і касаційна скарга за своїми доводами та міркуваннями та за своєю суттю збігаються з доводами та позицією позивача, висловленою у суді першої інстанції та відображеною у рішенні суду першої інстанції.
Водночас колегія суддів зазначає, що відзив на апеляційну скаргу, касаційна скарга та інші наявні документи складені представником позивача не містить нових обґрунтувань з покликанням на положення законодавства, судову практику, докази які не були предметом обговорення та дослідження у суді першої інстанції.
У наданих до суду апеляційної інстанції документах, які стосуються надання позивачу послуг на професійну правничу допомогу у судах апеляційної та касаційної інстанцій, адвокатом також не відображено, які нові положення законодавства та / або судової практики та/ або нові докази ним вивчались з метою складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача та касаційну скаргу.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що складання та подання відзиву на апеляційної скаргу на рішення суду першої інстанції та касаційну скаргу на судове рішення апеляційної інстанції не супроводжувалось повторним та додатковим:
- вивченням та правовим аналізом законодавства та судової практики для належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів замовника при розгляді Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги відповідача та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційної скарги позивача;
- аналізом матеріалів справи та додатковою оцінкою обставин і наявних доказів; 
- збору, вивченням та здійсненням юридичного аналізу документів необхідних для належного захисту прав та охоронюваних закон інтересів замовника при подані відзиву на апеляційну скаргу відповідача, касаційної скарги та формуванням нової правової позиції позивача, позаяк відповідачем у доводах апеляційної скарги не було приведено жодних нових аргументів, доводів чи аналізу норм матеріального чи процесуального права, правової позиції та судової практики відмінної від тієї про яку повідомлявся позивач та суд першої інстанції під час розгляду справи в суді першої інстанції та який додатковим рішенням від 09 червня 2025, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27300 грн..
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що підготовка такого відзиву та виступ у судових засіданнях, а також подання касаційної скарги не потребували додаткового аналізу чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль адвоката, а кількість затраченого адвокатом часу на представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції була незначною за обсягом. Отож, заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правову допомогу адвоката є необґрунтованою ні за часом, витраченим адвокатом на супроводження справи, ні з самою складністю справи, ні фактичним змістом наданих послуг.
За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на користь позивача підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката по складанню відзиву на апеляційну скаргу та участі у судовому засіданні, складання касаційної скарги, тому обґрунтована сума таких складає 3000 гривень. У решті заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача слід відмовити, позаяк реальне надання таких послуг не підтверджується, а також з врахуванням того, що по суду першої інстанції подібні витрати стягнуто в розмірі 27300 грн.

Керуючись ст.ст. 134,139, 248, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, 

постановив:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про витрати на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи №260/1427/23.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ: 44106694) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» (код ЄДРПОУ: 22100995) сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
В решті заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. М. Димарчук 	
 	 	М.А. Пліш  	

Повне судове рішення складено 19.05.2026.