Справа №351/1397/25 
Номер провадження №2/351/145/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді Сегіна І.Р.,
за участі секретаря - Бабшинська К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, про визнання права власності, -
В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Петричка О.Є. звернувся в суд із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 .. Після її смерті залишилося спадкове майно – частка у житловому будинку АДРЕСА_1 .
При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що із свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Новоселицькою сільською радою від 14.07.2003р. вбачається, що власниками житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак частки у спільній сумісній власності не виділені.
Як слідує із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 18.04.1980 р. виданого на підставі рішення виконкому Снятинської районної ради № 76, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки Старостинського округу № 1 с. Новоселиця житловий будинок, що зараз розташований на АДРЕСА_1 є одним і тим самим будинком, що був розташований по АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_3 .
Станом на 15.04.1991р. в житловому будинку в АДРЕСА_1 (суспільна група колгоспний двір) були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (позивачка).
Отже, кожен з них мав право на 1/3 частки у спадковому майні.
Першою із членів колгоспного двору померла ОСОБА_4 .. На день смерті з нею була зареєстрована її дочка ОСОБА_2 , яка являється спадкоємцем на заповітом на все належне майно померлій ОСОБА_4 . 
Відповідно до постанови нотаріуса від 01.07.2025р. спадкоємицею ОСОБА_4 була її дочка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
Таким чином, частка ОСОБА_2 у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 становить (1/3+1/3) 2/3.
У позивачки залишається 1/3 частка житлового будинку. 
Наступною померла ОСОБА_2 .. Після її смерті заведено спадкову справу на підставі заяви дочки померлої - позивачки ОСОБА_1 , спадкова справа № 108/2024.
Отже, після смерті мами та баби, єдиним власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 є позивачка.
Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Представник позивачки подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.
Представник відповідача Снятинської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) серії НОМЕР_1 від 23.07.1963р., свідоцтва про народження ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) серії НОМЕР_2 від 03.07.1952р. та свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 06.08.1987 р. вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до заповіту, посвідченого 23.02.1996р. секретарем Новоселицької сільської ради, спадкоємцем всього належного на праві власності ОСОБА_4 майна є ОСОБА_2 .
Відповідно до постанови Коломийської державної нотаріальної контори від 01.07.2025р. позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак частки у спільній сумісній власності не виділені. 
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.2025р. спадкоємцем належної на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,3895 га, що розташована за межами населеного пункту с. Новоселиця , є ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.04.1990р., житловий будинок в АДРЕСА_3 в цілому дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 ..
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради 14.07.2003р., та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2003р., власниками житлового будинку, що в АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності є ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки Старостинського округу №1 с. Новоселиця від 19.08.2025р. станом на 15.04.1991р. в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали та вели спільне господарство: ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 .. На день смерті ОСОБА_4 , крім померлої в даному житловом будинку проживали та вели спільне господарство: дочка ОСОБА_2 , від імені померлої ОСОБА_4 в Новоселицькій сільській раді посвідчувався заповіт 23.02.1996р. на ім`я ОСОБА_2 , який не відмінявся, не скасовувався та є дійсним. 
Згідно довідки Старостинського округу №1 с. Новоселиця від 17.07.2025р. на день смерті ОСОБА_2 , крім померлої в житловому будинку по АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований. Заповіт від іменті померлої в Новоселицькій сільській раді не посвідчувався. 
Згідно довідки Старостинського округу №1 с. Новоселиця від 19.08.2025р. житловий будинок, який успадковується після смерті ОСОБА_4 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (бувша АДРЕСА_3 , являється одним і тим самим будинком по АДРЕСА_1 ), підстава - рішення сесії Новоселицької сільської ради № 152 від 07.02.2006р. 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. 
Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".
Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Зібрані по справі докази вказують, що спірне господарство, яке розташоване по АДРЕСА_1 , відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , а отже, кожному з них належало по 1/3 частині спірного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцем її 1/3 частини за заповітом стала ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. А отже, її частка стала становити: (1/3+1/3) 2/3 частини спірного будинковолодіння. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем всього належного їй на праві власності майна за законом стала її дочка - позивачка ОСОБА_1 . Постановою державного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що власниками житлового будинку є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак частки у спільній сумісній власності не виділені. 
Також, судом встановлено, що житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 є одним і тим самим будинком, що був розташований по АДРЕСА_2 (згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2003р.) та по АДРЕСА_3 (згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.04.1990р.).
А тому, є підстави для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок, що по  АДРЕСА_1 . 
На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 321, 328, 1217, 1218, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд – 

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по  АДРЕСА_1 ,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН