154/1758/26 
2/154/1260/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Володимир
Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
30 квітня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтування позовних вимог
Позов мотивовано тим, що 25 серпня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1592-6589, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 13 800,00 грн.
Позивач зазначає, що кредитний договір відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором А7410 у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», після чого кредитні кошти були перераховані за вказаними нею платіжними реквізитами.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором станом на 02 березня 2026 року позивач визначив загальну суму заборгованості у розмірі 48 529,08 грн, яка складається із:
- 13 800,00 грн - заборгованості за основною сумою кредиту;
- 25 759,08 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом;
- 6 900,00 грн - процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України;
- 2 070,00 грн - заборгованості зі сплати комісії.
Посилаючись на невиконання відповідачкою договірних зобов`язань, позивач просить стягнути з неї зазначену заборгованість у повному обсязі, а також понесені судові витрати. 
Стислий виклад позиції відповідачки
28 травня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому з позовними вимогами у повному обсязі не погодилася та просила задовольнити їх частково.
Відповідачка зазначила, що перебуває у складному матеріальному становищі, втратила роботу та не має стабільного доходу, а її мати тяжко хворіє і потребує постійного лікування та догляду, що створює для неї значне фінансове навантаження.
На думку відповідачки, визначена позивачем сума заборгованості є непосильною для одноразової сплати, а нараховані проценти, штрафи та пеня - надмірними і непропорційними основній сумі кредиту.
Водночас відповідачка вказала, що не ухиляється від виконання зобов`язань та готова погашати заборгованість частинами у межах своїх фінансових можливостей.
Просила суд урахувати поданий відзив, зменшити розмір штрафних санкцій, пені та надмірно нарахованих процентів, визначити справедливий і обґрунтований розмір заборгованості, а в разі задоволення позову - надати можливість виконувати рішення суду частинами. 
Процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою суду від 04 травня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи та призначено судове засідання.
28 травня 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги визнала частково та виклала заперечення щодо розміру нарахованої заборгованості.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
30 червня 2026 року до початку судового засідання від відповідачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вона зазначила, що цього дня перебуватиме у місті Луцьку, оскільки супроводжуватиме матір на лікування та медичне обстеження, у зв`язку із чим не має можливості особисто прибути до суду. Просила визнати причину її неявки поважною та призначити розгляд справи на іншу дату.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Разом із тим жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, зокрема документів про призначення матері відповідачки на лікування чи медичне обстеження, необхідність її супроводу саме відповідачкою або фактичне перебування у відповідному медичному закладі, до клопотання не долучено.
Саме лише повідомлення про причину неявки без подання доказів, які б підтверджували її об`єктивність та неможливість участі відповідачки в судовому засіданні, не дає суду підстав визнати таку причину поважною.
Суд також ураховує, що відповідачка реалізувала право на виклад своєї позиції у справі, подавши відзив на позовну заяву, в якому навела заперечення проти позову та заявила відповідні клопотання. Її особиста участь у судовому засіданні обов`язковою судом не визнавалася, а необхідності отримання від неї додаткових пояснень для вирішення справи за наявними матеріалами не встановлено.
За таких обставин суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи.
Згідно із частиною першою статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, установлених цією статтею.
Оскільки представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, а підстав для відкладення розгляду у зв`язку з неявкою відповідачки суд не встановив, справу розглянуто за відсутності учасників на підставі поданих ними заяв по суті справи та наявних доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін
25 серпня 2025 року в 11 годині 57 хвилин між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1592-6589 продукту «MiniCredos».
У договорі зазначено відомості про позичальницю: паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 0712 29 жовтня 2021 року, РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору кредитодавець відкрив відповідачці кредитну лінію шляхом надання кредиту на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення її особистих потреб, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування, сплатити проценти за користування кредитом та інші передбачені договором платежі. 
Договір укладено в електронній формі. За умовами пунктів 3.1-3.4 договору для його укладення позичальниця оформила заявку на вебсайті кредитодавця або в мобільному додатку, зазначила особисті дані та реквізити банківської платіжної картки або рахунку, після чого була зареєстрована в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та отримала доступ до особистого кабінету.
Доступ до особистого кабінету та підписання договору здійснювалися за допомогою одноразових ідентифікаторів, які надсилалися позичальниці на наданий нею засіб зв`язку. Під час реєстрації в системі позичальниця підтвердила згоду на обробку персональних даних, використання електронного підпису та ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії й іншими документами кредитодавця.
Договір, Правила відкриття кредитної лінії та додатки до нього підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7410 25 серпня 2025 року. Договором також передбачено його направлення до особистого кабінету позичальниці та на електронну адресу tanyahlova2003@gmail.com. 
Відповідно до пункту 4.1 договору загальний розмір кредиту становив 13 800,00 грн, а датою його надання згідно з пунктом 4.2 визначено 25 серпня 2025 року.
За пунктом 4.14 договору строк кредитування становив 365 календарних днів. Базовий період сплати процентів визначено тривалістю 21 календарний день. 
Умовами договору передбачено сплату одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 2 070,00 грн.
Процентна ставка за договором є фіксованою. Стандартна процентна ставка становила 1 % за кожен день користування кредитом, або 365 % річних. Паспортом споживчого кредиту також передбачено знижену процентну ставку в розмірі 0,9 % на день, або 328,5 % річних, яка застосовувалася за умови належного і своєчасного виконання позичальницею платіжних зобов`язань.
У паспорті споживчого кредиту зазначено, що за умови користування кредитом у сумі 13 800,00 грн протягом усього строку кредитування із застосуванням стандартної ставки загальні витрати за кредитом не перевищуватимуть 46 219,44 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту разом із його основною сумою - 60 019,44 грн. Реальна річна процентна ставка визначена у розмірі 3 858,52 %. 
Згідно з графіком платежів перший платіж мав бути внесений 14 вересня 2025 року. Його загальний розмір визначено у сумі 5 002,78 грн, з яких 2 898,00 грн становили проценти за користування кредитом, 2 070,00 грн - комісія за його видачу, а решта - інші передбачені графіком складові платежу. Надалі проценти підлягали сплаті після завершення кожного базового періоду, а повернення основної суми кредиту - протягом останніх восьми базових періодів строку кредитування. 
Відповідно до пункту 8.2 договору у разі прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниця зобов`язалася сплачувати проценти річних на підставі статті 625 ЦК України у погодженому договором розмірі. Такі проценти нараховуються за кожен день прострочення на суму простроченої заборгованості, але не більше двох відсотків від неповернутої суми кредиту за один день.
Сукупний розмір процентів річних та інших платежів, пов`язаних із порушенням виконання зобов`язань, за умовами договору не може перевищувати половини суми одержаного кредиту.
Пунктом 8.3 договору передбачено, що в разі прострочення сплати процентів або комісії на строк понад один календарний місяць кредитодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати процентів за фактичний період користування ним до визначеної договором дати повернення кредиту. 
Правила відкриття кредитної лінії продукту «MiniCredos», затверджені наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 74-П від 03 червня 2025 року, визначені невід`ємною частиною договору та разом із ним становлять єдиний електронний договір. За Правилами акцепт оферти здійснюється в особистому кабінеті шляхом введення одноразового ідентифікатора та натискання кнопки «Підписати». 
Факт виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1592-6589, згідно з якою 25 серпня 2025 року через платіжну систему EasyPay здійснено операцію з видачі кредиту в сумі 13 800,00 грн на платіжну картку з маскованим номером НОМЕР_3 . Номер платіжної операції - 1663084843. 
Наведені відомості узгоджуються з листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 17 березня 2026 року № 187610-1663084843-17032026, у якому підтверджено успішне виконання 25 серпня 2025 року о 11 годині 57 хвилин платіжної операції № 1663084843 на суму 13 800,00 грн на картку НОМЕР_4 . Статус операції зазначено як «Виконано», а призначення платежу - видача кредитних коштів за договором № 1592-6589 від 25 серпня 2025 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1592-6589, складеним позивачем станом на 02 березня 2026 року, відповідачка платежів на погашення заборгованості не здійснювала, у зв`язку з чим основний борг упродовж усього періоду залишався незмінним і становив 13 800,00 грн.
25 серпня 2025 року позивач одноразово нарахував передбачену договором комісію за видачу кредиту в розмірі 2 070,00 грн.
У період із 25 серпня 2025 року до 20 лютого 2026 року на суму основного боргу щоденно нараховувалися проценти за ставкою 1 % на день у сумі 138,00 грн. Із 21 лютого до 01 березня 2026 року проценти нараховувалися за ставкою 0,74 % на день у сумі 102,12 грн. Станом на 02 березня 2026 року загальна сума нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом становила 25 759,08 грн.
Крім того, починаючи з 15 вересня 2025 року, позивач нараховував проценти річних на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 276,00 грн за кожен день прострочення. Таке нарахування здійснювалося до 09 жовтня 2025 року включно, після чого його сума досягла 6 900,00 грн, що становить половину суми наданого кредиту, та надалі не збільшувалася.
Штрафи за договором позивачем не нараховувалися. Будь-яких платежів відповідачки або коригувань суми кредиту в розрахунку не відображено.
Отже, за розрахунком позивача станом на 02 березня 2026 року загальний розмір заборгованості відповідачки становив 48 529,08 грн, із яких: 13 800,00 грн - основний борг; 25 759,08 грн - проценти за користування кредитом; 6 900,00 грн - проценти річних, нараховані на підставі статті 625 ЦК України; 2 070,00 грн - комісія за видачу кредиту. 
05 березня 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» склало вимогу № 1592-6589 про дострокове повернення кредиту, адресовану ОСОБА_1 за місцем її проживання.
У вимозі кредитодавець зазначив, що станом на 02 березня 2026 року відповідачка допустила прострочення виконання зобов`язань за договором понад один календарний місяць, у зв`язку з чим вимагав дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати нарахованих платежів.
Загальний розмір заборгованості у вимозі визначено в сумі 48 529,08 грн, з яких: 13800,00 грн - основний борг; 25 759,08 грн - проценти за користування кредитом; 6 900,00 грн - проценти річних, нараховані на підставі статті 625 ЦК України; 2 070,00 грн - комісія.
Позивач вимагав сплатити заборгованість протягом 30 календарних днів із дня отримання вимоги та попередив, що в разі її невиконання звернеться до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості.
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами частин першої - третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Згідно зі статтями 76, 77, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, крім випадків, установлених законом.
Щодо укладення кредитного договору та надання кредитних коштів
Відповідно до статей 11, 202 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній, формі. Правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, зокрема електронних, а волю сторін виражено за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість укладення електронного договору шляхом акцепту пропозиції в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції та його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Суд установив, що 25 серпня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1592-6589 продукту «MiniCredos».
Договір та пов`язані з ним документи підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7410. Документи містять її персональні дані, РНОКПП, паспортні дані, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти та реквізити платіжного засобу.
У відзиві відповідачка не заперечила факту укладення договору, отримання кредитних коштів і наявності обов`язку з їх повернення. Вона заперечила лише проти визначеного позивачем розміру заборгованості, посилаючись на надмірність нарахованих процентів та своє складне матеріальне становище.
Таким чином, сукупність поданих доказів підтверджує вільне волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору, погодження нею його істотних умов та підписання договору в передбачений законодавством спосіб.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, а її тип визначається кредитним договором.
Факт виконання позивачем свого обов`язку з надання кредиту підтверджено довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», згідно з якими 25 серпня 2025 року через платіжну систему EasyPay на платіжну картку, реквізити якої були зазначені при укладенні договору, перераховано 13 800,00 грн. Платіжна операція № 1663084843 виконана успішно, а в її призначенні зазначено видачу кредитних коштів за договором № 1592-6589 ОСОБА_1 .
Отже, позивач належним чином виконав свій обов`язок із надання кредиту, внаслідок чого у відповідачки виник зустрічний обов`язок повернути отримані кошти та сплатити передбачені договором платежі.
Щодо належного виконання зобов`язань та дострокового повернення кредиту
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням установлених умов, а боржник є таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у визначений строк.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договором установлено обов`язок відповідачки сплачувати проценти та комісію у визначені базові періоди. Пунктом 8.3 договору передбачено право кредитодавця у разі прострочення сплати процентів або комісії на строк понад один календарний місяць вимагати повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за фактичний строк користування кредитом.
З наданого позивачем розрахунку встановлено, що відповідачка жодного платежу на виконання договору не здійснила. Прострочення сплати першого обов`язкового платежу виникло після 14 вересня 2025 року та тривало понад один календарний місяць.
05 березня 2026 року позивач склав вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій повідомив відповідачку про наявність простроченої заборгованості та вимагав протягом 30 календарних днів повернути кредит і сплатити нараховані платежі. Направлення цієї вимоги за місцем проживання відповідачки підтверджено списком рекомендованих поштових відправлень із відбитком календарного штемпеля від 19 березня 2026 року.
Відповідачка не спростувала зазначених обставин, не надала доказів виконання зобов`язань, усунення прострочення або повернення отриманих коштів. Навпаки, у відзиві вона вказала, що не ухиляється від виконання своїх зобов`язань і готова погашати заборгованість частинами, чим фактично визнала наявність невиконаного кредитного зобов`язання.
За таких обставин вимога позивача про стягнення основної суми кредиту в розмірі 13 800,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо процентів за користування кредитом
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Згідно з договором процентна ставка є фіксованою. Стандартна процентна ставка становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Така ж ставка зазначена у паспорті споживчого кредиту і врахована при визначенні орієнтовної загальної вартості кредиту.
Позивач нараховував проценти на незмінний залишок основного боргу 13 800,00 грн: переважно за ставкою 1 % на день, що становить 138,00 грн щоденно, а з 21 лютого до 01 березня 2026 року - за ставкою 0,74 % на день, що становить 102,12 грн щоденно.
Загальна сума нарахованих за період із 25 серпня 2025 року до 01 березня 2026 року процентів за користування кредитом становить 25 759,08 грн.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту.
У цій справі договірні проценти нараховані лише до 01 березня 2026 року, тобто до складення кредитодавцем 05 березня 2026 року вимоги про дострокове повернення кредиту. Після пред`явлення такої вимоги подальше нарахування договірних процентів у наданому розрахунку не здійснювалося.
Відповідачка власного розрахунку заборгованості не подала, конкретних помилок у розрахунку позивача не зазначила, належних доказів сплати процентів або часткового погашення боргу не надала.
Саме по собі перевищення розміру нарахованих процентів над сумою отриманого кредиту не є підставою для їх довільного зменшення судом, якщо вони нараховані відповідно до прямо погодженої сторонами ставки, у межах строку кредитування та з дотриманням установлених законом обмежень.
На час укладення договору максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не міг перевищувати 1 % на день. Застосована позивачем ставка цього обмеження не перевищує.
Тому вимога про стягнення 25 759,08 грн процентів за користування кредитом є доведеною та підлягає задоволенню.
Щодо комісії за видачу кредиту
Умовами договору передбачено одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від його суми, що становить 2 070,00 грн.
Розмір комісії прямо зазначений у договорі, паспорті споживчого кредиту та врахований при визначенні загальних витрат і загальної вартості кредиту. Комісія нарахована одноразово 25 серпня 2025 року, тобто в день видачі кредиту.
Відповідачка підписала договір та паспорт споживчого кредиту електронним підписом, а тому була ознайомлена з розміром цієї комісії до укладення договору. Вимог про визнання відповідної умови договору недійсною вона не заявляла, конкретних заперечень щодо правової природи комісії та доказів її сплати не подала.
Комісія не є штрафом або пенею, не нараховувалася у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань та становить погоджену сторонами складову плати за надання кредиту.
За таких обставин вимога про стягнення 2 070,00 грн заборгованості зі сплати комісії також підлягає задоволенню.

Щодо процентів, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував відповідачці 6 900,00 грн процентів річних на підставі статті 625 ЦК України за період із 15 вересня до 09 жовтня 2025 року. Нарахування здійснювалося у розмірі 276,00 грн за кожен день прострочення до досягнення суми, що становить половину розміру наданого кредиту.
Разом із тим пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення. Неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Зазначене положення є спеціальною імперативною нормою, яка безпосередньо звільняє позичальника від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, у період дії воєнного стану. Сторони не можуть договором усунути або обмежити дію цієї законодавчої гарантії.
Увесь заявлений позивачем період нарахування процентів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України - із 15 вересня до 09 жовтня 2025 року - припадає на період дії в Україні воєнного стану.
Тому незалежно від погодженого сторонами розміру процентів річних та встановленого договором обмеження їх загальної суми правові підстави для стягнення з відповідачки 6 900,00 грн відповідальності за статтею 625 ЦК України відсутні.
У цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо посилань відповідачки на складне матеріальне становище
Відповідачка посилається на втрату роботи, відсутність стабільного доходу, тяжку хворобу матері та необхідність нести витрати на її лікування і догляд.
Суд ураховує наведені відповідачкою обставини, однак вони не припиняють і не змінюють її договірного обов`язку повернути отримані кредитні кошти та сплатити погоджену плату за користування ними.
За змістом статті 617 ЦК України особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання через відсутність у неї необхідних коштів. Доказів існування обставин непереборної сили, які об`єктивно унеможливили виконання договору, відповідачка не подала.
Тому складне матеріальне становище саме по собі не є підставою для відмови у стягненні належно підтвердженої заборгованості або довільного зменшення передбачених договором процентів.
Щодо клопотання про розстрочення виконання рішення
У відзиві відповідачка просила в разі задоволення позову надати їй можливість виконувати рішення частинами.
Відповідно до частини першої статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно зі статтею 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для цього є обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи відповідне питання, суд ураховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, тяжке захворювання самої фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан та інші обставини. Строк розстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.
Розстрочка виконання рішення є винятковим заходом, який застосовується за наявності доведених обставин, що істотно ускладнюють його негайне виконання, та за умови визначення реального і конкретного порядку погашення присудженої суми.
Відповідачка не зазначила строку, на який просить розстрочити виконання рішення, розміру та періодичності платежів, не запропонувала графіка погашення заборгованості. До відзиву не долучено документів про її доходи, звільнення з роботи, склад сім`ї, стан здоров`я матері, витрати на лікування чи інших доказів, які дозволили б оцінити її фактичний матеріальний стан і можливість виконувати рішення за певним графіком.
За відсутності належного обґрунтування, доказів та конкретного графіка платежів суд не має можливості визначити, чи забезпечить розстрочка виконання рішення та чи не призведе вона до невиправданого порушення права позивача на своєчасне одержання присуджених коштів.
Тому підстав для розстрочення виконання рішення безпосередньо під час його ухвалення суд не встановив.
Водночас така відмова не позбавляє відповідачку права звернутися до суду з окремою заявою про розстрочення виконання рішення в порядку статті 435 ЦПК України, зазначивши конкретний строк і графік платежів та надавши належні докази обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення.
Загальний висновок суду
Оцінивши кожний доказ окремо та їх сукупність у взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позивач довів факт укладення сторонами кредитного договору, перерахування відповідачці кредитних коштів та неналежне виконання нею взятих на себе зобов`язань.
Стягненню з відповідачки підлягають:
-13 800,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту;
-25 759,08 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом;
-2 070,00 грн - заборгованість зі сплати комісії за видачу кредиту.
Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 41 629,08 грн.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 6 900,00 грн процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, слід відмовити.
Судові витрати
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги заявлено на загальну суму 48 529,08 грн, з яких суд визнав обґрунтованими вимоги на суму 41 629,08 грн, що становить 85,78 відсотка від ціни позову.
Отже, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2 283,85 грн.
Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи ці витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт і їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною.
За змістом частини третьої статті 141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є їх розмір обґрунтованим і пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін; поведінку сторін під час розгляду справи; дії щодо досудового врегулювання спору та стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги. Порядок його обчислення, підстави зміни, порядок сплати та інші умови визначаються договором про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
08 квітня 2026 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ БАЛАНС» укладено договір про надання професійної правничої допомоги.
Пунктом 4.3 договору первісно було визначено фіксований гонорар за підготовку однієї позовної заяви у розмірі 5 000,00 грн.
27 квітня 2026 року Адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ БАЛАНС» виставило позивачу рахунок-фактуру № Р-0003127 на суму 10 000,00 грн за надання однієї послуги - підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1592-6589.
28 квітня 2026 року сторони уклали додаткову угоду, якою пункт 4.3 договору викладено в новій редакції та встановлено фіксований розмір гонорару за підготовку однієї позовної заяви в сумі 10 000,00 грн.
Відсутність доказів фактичної сплати цієї суми сама по собі не виключає можливості її розподілу, оскільки за змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, які стороною вже сплачені або мають бути нею сплачені відповідно до умов договору.
Водночас розмір гонорару, визначений договором між адвокатом і клієнтом, не є безумовно обов`язковим для іншої сторони спору. Суд під час розподілу судових витрат повинен оцінити не лише формальну наявність договору та рахунку, а й реальність, необхідність, обґрунтованість та пропорційність заявлених витрат предмету спору.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 розмежовано право суду зменшувати витрати через їх неспівмірність і право суду не покладати всі заявлені витрати на іншу сторону при їх розподілі. Зменшення витрат за критеріями співмірності можливе за клопотанням іншої сторони, тоді як при розподілі витрат суд, керуючись критеріями їх пов`язаності зі справою, обґрунтованості, пропорційності та розумності, може з власної ініціативи не присуджувати стороні всі заявлені витрати.
Аналогічний підхід підтриманий Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, у якій зазначено, що суд при розподілі витрат оцінює їх реальність, необхідність і розумність та не зобов`язаний покладати на іншу сторону весь гонорар, погоджений адвокатом із клієнтом.
В об`єднаній палаті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 також наголошено, що визначення розміру витрат, які сторона має сплатити адвокату, та розподіл цих витрат між сторонами є окремими етапами. Навіть якщо витрати підтверджені договором і підлягають сплаті клієнтом, суд під час їх розподілу застосовує критерії обґрунтованості та пропорційності.
У постанові судової палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2025 року у справі № 922/82/20 повторно звернуто увагу на те, що суд не вправі без клопотання іншої сторони зменшувати витрати виключно через їх неспівмірність, проте це не усуває обов`язку суду під час їх розподілу перевірити, чи є заявлений розмір обґрунтованим та пропорційним предмету спору.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 зазначено, що, зменшуючи витрати через їх неспівмірність, суд має враховувати принципи диспозитивності та змагальності, оскільки обов`язок доведення неспівмірності покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
У цій справі відповідачка окремого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. Тому суд не здійснює зменшення заявленого гонорару в порядку частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України через його неспівмірність.
Разом із тим, здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, суд ураховує, що справа є малозначною, стосується стягнення заборгованості за одним кредитним договором, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, не вимагала проведення експертиз, допиту свідків, дослідження значного обсягу суперечливих доказів чи вирішення виключної правової проблеми.
Надана адвокатським об`єднанням правнича допомога полягала лише у підготовці однієї позовної заяви. Представники адвокатського об`єднання участі в судових засіданнях не брали, відповіді на відзив, додаткових пояснень, заяв або інших процесуальних документів у ході розгляду справи не подавали.
Позовна заява має значною мірою типовий для цієї категорії спорів зміст, а заявлена вартість її підготовки у сумі 10 000,00 грн становить понад двадцять відсотків ціни позову.
Суд також ураховує, що первісно сторони самі оцінили вартість підготовки однієї позовної заяви у сумі 5 000,00 грн, а її збільшення вдвічі було погоджено безпосередньо перед зверненням до суду. При цьому рахунок на суму 10 000,00 грн складено ще до укладення додаткової угоди, якою розмір гонорару було збільшено.
За таких обставин покладення на відповідачку всіх заявлених позивачем витрат у сумі 10 000,00 грн не відповідало б критеріям обґрунтованості, необхідності, розумності та пропорційності, передбаченим частиною третьою статті 141 ЦПК України.
З урахуванням характеру спору, обсягу та змісту фактично наданої правничої допомоги, складності справи, ціни позову і значення справи для сторін суд вважає обґрунтованою та пропорційною суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Оскільки позов задоволено на 85,7817 відсотка від заявлених вимог, з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позову підлягає стягненню 4 289,09 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 6 572,94 грн, з яких: 2 283,85 грн - судовий збір; 4 289,09 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 3, 11, 15, 16, 202, 204, 205, 207, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1592-6589 від 25 серпня 2025 року в загальній сумі 41 629 (сорок одна тисяча шістсот двадцять дев`ять) гривень 08 копійок, з яких:
-13 800,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту;
-25 759,08 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом;
-2 070,00 грн - заборгованість зі сплати комісії за видачу кредиту.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 6 900,00 грн процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України - відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення - відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з окремою заявою про розстрочення виконання рішення в порядку статті 435 ЦПК України, зазначивши конкретний строк і графік платежів та надавши докази обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати в загальній сумі 6 572 (шість тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 94 копійки, з яких: 2 283,85 грн - судовий збір; 4 289,09 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
У решті вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя Ігор Вітер