Справа №742/2842/25
Провадження № 2/752/5451/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30.03.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді - Чекулаєва С.О.,
з участю секретаря - Ільніцької І.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про розірвання шлюбу, 

ВСТАНОВИВ:
до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 (надалі за текстом також - позивач), в порядку статті 110 Сімейного кодексу України з вимогою розірвати шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач) з тих мотивів, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. 
Вимоги щодо поділу майна подружжя не заявлялися.

Заяви та/або клопотання учасників справи
В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не надала до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Відзив на позов у визначений судом строк відповідач не подала.
19.02.2026 через систему Електронний суд представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_3 .
Будь-яких інших заяв та/або клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2025 позовну заяву ОСОБА_3 передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Про розгляд справи позивач та відповідач повідомлялися належним чином.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини встановлені судом
01.04.2023 Відділом актів цивільного стану м.Вроцлава Нижньосілезького воєводства (Республіка Польща) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зареєстровано шлюб; акт №0264011/00АМ/2023/038305, повна виписка акту про укладення шлюбу №USC/OZ/2 АН44443812. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу не змінено.
Від даного шлюбу сторони cпільних дітей не мають.
Представник позивача у позовній заяві зазначає, що сімейне життя сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, шлюб та сім`ю, втратою почуття любові. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільного господарства; не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Вказані обставини є дійсними причинами позову про розірвання шлюбу.
Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Стаття 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» регулює визнання документів, виданих іноземними органами. Згідно з нею, документи, оформлені уповноваженими органами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні лише за умови їх легалізації (апостилю), якщо інше не передбачено законом або міжнародними договорами України.
Статтею 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (надалі за текстом також - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно положень частини третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Частиною третьою статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 СК України).
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 СК України).
Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Враховуючи викладені обставини суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. 

Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не просив суд про відшкодування судових витрат. 

Керуючись статтями: 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, а також статтями: 2, 4, 10-13, 18, 19, 258, 259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 01.04.2023 Відділом актів цивільного стану м.Вроцлава Нижньосілезького воєводства (Республіка Польща); акт №0264011/00АМ/2023/038305, повна виписка акту про укладення шлюбу №USC/OZ/2 АН44443812, - розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя           С.О. Чекулаєв