Справа № 302/364/26 
Провадження № 2/302/284/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)

12 червня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Повідайчика О.І., 
за участі: 
секретаря судового засідання Куруц В.І.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Рішка С.І.
представниці Органу опіки й піклування –
Виконавчого комітету Міжгірської
селищної ради Петруляк Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) зазначила, що вона проживає в АДРЕСА_1 та є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період з 2010 по 09.12.2025 року ОСОБА_3 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . У цей період у них народилася донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Присліп, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.12.2025 року. З літа 2023 року ОСОБА_2 жодним чином не цікавився життям доньки, не піклується про неї та не виявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавився її успіхами, станом здоров`я, не бере участі у фізичному й духовному розвитку дитини, її навчанні та підготовці до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, практично не спілкується з дитиною, не надає їй доступу до культурних і духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання освіти, що в сукупності шкодить інтересам дитини. Отже, ОСОБА_2 , покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Усі питання щодо виховання дитини вирішує ОСОБА_1 самостійно. Неповнолітня ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні та догляді Позивачки.
У зв`язку з викладеним, на підставі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ст. 150, ч. 4 ст. 155, ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 165, ст. 166, 180-183 Сімейного кодексу України позивачка просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначити її піклувальником неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 від його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2026 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити повністю з мотивів і підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідач сповіщався судом через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (а.с.44, 55,65), однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов відповідачем не подано, заперечень проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, відповідачем не надано.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Міжгірського селищної ради Хустського району Закарпатської області Петруляк Я.І. в судовому засіданні підтримала наданий ними висновок про доцільність позбавленя батьківських прав ОСОБА_2 , проти заявлених ОСОБА_1 вимог про позбавлення батьківських прав не заперечує, додаткових пояснень, клопотань не має.
Під час судового розгляду було заслухано, в присутності законного представника – ОСОБА_1 , думку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка ствердила, що розуміє, що є предметом розгляду в цій справі та заявила про добровільне бажання надати пояснення й висловити свою позицію щодо позову. Пояснила, що тривалий час проживає з бабою – ОСОБА_1 , тому що її батько ОСОБА_2 зовсім не дбав про неї. Вони рідко спілкуються, ОСОБА_2 не цікавиться її станом здоров`я, не дбає про її матеріальне забезпечення, не проявляє до неї жодного інтересу. ОСОБА_4 підтримує заявлений позов і просить його задовольнити повністю.
Заслухавши позиції й доводи учасників, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності й системному взаємозв`язку, суд уважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Відповідно до ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Присліп Міжгірського району Закарпатської області народилася ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.17) та відповідно до якого матір`ю дитини є ОСОБА_3 , а батьком – ОСОБА_2 (відповідач у цій справі).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6  в с. Присліп, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.12.2025.
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає в АДРЕСА_1 та є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і бабою неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.23-25), затвердженого рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради від 16.03.2026 № 54 (а.с.22) слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. 
Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. 
У відповідності до положень ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими під час судового розгляду доводиться, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проявляє до дитини батьківської турботи, байдуже ставиться до її стану здоров`я, виховання і навчання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, за місцем проживання дитину не відвідує, матеріально не забезпечує. Таким чином, батько ОСОБА_2 повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач не подав відзиву на позов, не брав участі в судовому розгляді, на подав будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень або ж доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів факт його самоусунення від виконання батьківських обов`язків або ж давали підстави уважати, що таке є наслідком певних поважних причин.
Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також висновок органу опіки та піклування, суд доходить висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню у повному обсязі. Відтак суд вважає необхідним, винятково в інтересах неповнолітньої дитини, позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підстав ухилення останнього від виконання батьківських обов`язків.
Суд також вважає обґрунтованим рішення органу опіки і піклування про призначення неповнолітній дитині, яка залишилася без батьківської опіки, опікунки в особі бабі дитини по материнській лінії споріднення – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . При цьому суд бере до уваги, що після смерті матері дитини саме позивачка організувала проживання дитини з нею, піклується про неї, забезпечуючи створення відповідних матеріально-побутових умов та здійснює контроль за її навчанням у школі, займається її вихованням. 
Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 243 СК України піклування встановлюється над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Вказані норми кореспондуються з положеннями ст. 59 ЦК України.
Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч. 4 ст. 60 ЦК України).
Згідно зі приписами ст. 244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.
Оскільки під час розгляду справи установлено, що ОСОБА_4 позбавлена батьківського піклування суд висновує, що над нею слід установити піклування й призначити їй піклувальника.
Беручи до уваги вік неповнолітньої дитини, яка позбавлена батьківського піклування, зважаючи на відомості про особу позивачки, відсутність обставин, передбачених ст. 212 СК України, ставлення до неї дитини та її бажання суд висновує, що піклувальницею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі
Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. 
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" стягнення не повинне перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно з положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною другою ст.182 СК України регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 СК України унормовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. 
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. 
Беручи до уваги обставини справи, оскільки батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, а також те, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з бабою ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними документами та перебуває під її піклуванням і на утриманні, зважаючи на ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання неповнолітньої дитини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає, угоди про матеріальне забезпечення дитини між ними не досягнуто, внаслідок чого позивачка не може самостійно матеріально утримувати дитину та забезпечувати її належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, – тому суд вважає за необхідне заявлений позов ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів відповідного прожиткового мінімуму щомісячно.
У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.
Крім того, відповідно до положень ст.133, 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 3 993,60 грн за звернення до суду з двома вимогами немайнового та однією вимогою майнового характеру, від сплати якого позивачка звільнена.
На підставі наведеного, керуючись ст. 259, 263-265 та 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання дитини, – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Встановити над неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , піклування та призначити її піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів відповідного прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 18 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 3 993,60 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне судове рішення складено 22.06.2026.

Повне найменування учасників:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування – Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради; код ЄДРПОУ 04350910; місцезнаходження: вул. Шевченка, 97, селище Міжгір`я Хустського району Закарпатської області. 
Суддя	  	О. І. Повідайчик