КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 756/16100/24
номер провадження № 22-ц/824/4109/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року /суддя Луценко О.М./
у справі за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №002/11616056-СК_SВ від 14.09.2021 року у розмірі 105 958,16 грн.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/11616056-СК_SВ від 14.09.2021 року в розмірі 105 958 (сто п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 16 коп. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. /а.с. 117-121/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, відмовивши у вимогах позову.
На підтвердження вимог апеляційної скарги апелянтка посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України). Зокрема, апелянтка зазначає, що в Заяві-договорі №002/11616056-СК_SВ від 14.09.2021 відсутні істотні умови кредитного договору - не зазначено розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір та підстави стягнення комісій (ст. 638 ЦК України). Підписана Заява-договір не містить посилання на конкретну Публічну пропозицію банку, а сама Публічна пропозиція та тарифи не підписані відповідачкою, тому не можуть вважатися частиною укладеного договору (ст.ст. 207, 633, 634 ЦК України). Апелянтка також вказує на недоведеність факту надання кредитних коштів у сумі 64 651,49 грн (ст. 1046, ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України). Надані позивачем виписки по рахунку не підтверджують фактичного зарахування коштів саме на її рахунок. Крім того, в Заяві-договорі вказано бажаний кредитний ліміт у розмірі 0 грн. На думку апелянтки, нарахування відсотків у розмірі 41 306,67 грн є безпідставним, оскільки сторонами не було узгоджено в письмовій формі ні розміру, ні порядку нарахування відсотків (ст.ст. 1048, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України). Аналогічно безпідставним є стягнення сум, сплачених в рахунок комісії, яка не передбачена підписаним договором. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено укладення кредитного договору з погодженням усіх істотних умов, факту надання коштів та розміру заборгованості, що є підставами для скасування рішення відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
АТ «Таскомбанк» про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено. Що 14.09.2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано Заяву-договір № 002/11616056-СК_SВ на приєднання до Публічної пропозиції банку щодо укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідачці відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті та встановлено кредитний ліміт.
Банк виконав свої зобов`язання та надав ОСОБА_1 кредитні кошти в межах встановленого ліміту. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.11.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 105 958,16 грн, з яких: 64 651,49 грн - заборгованість по тілу кредиту, 41 306,67 грн - заборгованість по відсотках.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався статтями 205, 207 ЦК України про те, що правочин може вчинятися в електронній формі та уважається вчиненим у письмовій формі при підписанні заяви-договору; статтями 526, 530, 610, 625 ЦК України про належне виконання зобов`язань та наслідки їх порушення; статтями 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України про кредитний договір, обов`язок повернення позики та нарахування відсотків; статтями 12, 13, 81, 141 ЦПК України.
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви-договору та приєднання до публічної пропозиції банку, факт надання кредитних коштів підтверджено, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги, про те, що в Заяві-договорі відсутні істотні умови кредитного договору (розмір процентної ставки, порядок її нарахування, умови щодо комісії), відхиляються з таких підстав.
Підписавши Заяву-договір № 002/11616056-СК_SВ від 14.09.2021, ОСОБА_1 акцептувала Публічну пропозицію банку та приєдналася до її умов (ст.ст. 633, 634 ЦК України). Умови кредитування, викладені в Публічній пропозиції та тарифах банку, стали невід`ємною частиною укладеного договору.
Доводи апеляційної скарги, про те, що позивачем не доведено факту надання кредитних коштів у сумі 64 651,49 грн, також відхиляються з таких підстав.
Факт надання коштів підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 14.09.2021 по 15.11.2024, в якій відображено рух коштів за відкритим на ім`я відповідачки рахунком. Договір є реальним (ч. 2 ст. 1046 ЦК України), і суд першої інстанції правильно встановив його укладення та виконання банком свого обов`язку. Апелянтка користувалась кредитними коштами, чим фактично акцептувала укладений договір і погодилась з його умовами. /а.с. 34/
Доводи апеляційної скарги, про те, що в Заяві-договорі вказано кредитний ліміт у розмірі 0 грн, також відхиляються, оскільки Заява-договір містить чітке волевиявлення відповідачки на встановлення кредитного ліміту в межах максимальної суми, передбаченої тарифами банку. Фактичне використання коштів у розмірі 64 700 грн підтверджує, що ліміт було надано та використано.
Відхиляються і доводи апеляційної скарги, про те, що нарахування відсотків у розмірі 41 306,67 грн є безпідставним, оскільки розмір ставки не узгоджений у письмовій формі.
Відсоткова ставка 37 % річних була встановлена відповідно до умов публічної пропозиції та тарифів банку, з якими апелянтка ознайомилася та погодилася, підписуючи Заяву-договір. Таке нарахування відповідає ст.ст. 1048, 1054 ЦК України та умовам укладеного договору. Комісії за користування кредитним лімітом також нараховувалися відповідно до тарифів банку, які є невід`ємною частиною договору про комплексне банківське обслуговування, приєднання до якого здійснила відповідачка.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: