Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
02 липня 2026 р. справа № 520/7608/26
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;
- скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №203040026438 про відмову у призначенні пенсії від 16 січня 2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області врахувати страховий стаж ОСОБА_1 період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 29.10.1985: з 14.10.1985 по 03.11.1985, з 10.02.1986 по 21.05.1986, з 20.10.1986 по 06.11.1986 та з 25.12.1986 по 12.05.1989, та період навчання у Харківському, ордена Леніна, авіаційному інституті ім. М.Є. Жуковського з 1983 по 1989 роки згідно Диплому ПВ №724762, виданого 24 лютого 1989 року, який перетинається з періодом роботи з 01.09.1983 по 21.02.1989 роки, в зв`язку із чим, призначити пенсію за віком.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 3 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.
Справа розглянута з урахуванням перебування судді Біленського О.О. у відпустці та відрядженні з 08.06.2026 по 29.06.2026.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.01.2026 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. У відповідь на звернення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області направлено рішенням від 16.01.2026 №203040026438, яким у призначенні пенсії за віком відмовлено. За рішенням про відмову в призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховано період навчання за дипломом від 24.02.1989 НОМЕР_3 з 01.09.1983 по 21.02.1989, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи за трудовою книжкою від 29.10.1985 НОМЕР_2 з 14.10.1985 по 03.11.1985, з 10.02.1986 по 21.05.1986, з 20.10.1986 по 06.11.1986 таз 25.12.1986 по 12.05.1989. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2026 №203040026438 про відмову у призначенні пенсії таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.
Відповідачі правом надання відзиву на позовну заяву не скористались. Відповідно до положень ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного фонду України із заявою від 09.01.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Вказана заява про призначення пенсії за віком та додані до неї документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області відповідно до принципу екстериторіальності.
За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 16.01.2026 №203040026438, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не досяг пенсійного віку та відсутній необхідний страховий стаж.
У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2026 №203040026438 зазначено, що пенсійний вік, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.
Вік заявника 59 років 10 місяців.
Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 33 років.
У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки, мають особи, за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2028 - від 25 до 35 років.
Страховий стаж заявника становить 29 років 7 місяців 23 дні.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період навчання за дипломом від 24.02.1989 НОМЕР_4 з 01.09.1983 по 21.02.1989, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи за трудовою книжкою від 29.10.1985 НОМЕР_2 з 14.10.1985 по 03.11.1985, з 10.02.1986 по 21.05.1986, з 20.10.1986 по 06.11.1986 та з 25.12.1986 по 12.05.1989.
Дня зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання, форму навчання та довідку про перейменування навчального закладу.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2026 №203040026438 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-IV).
Водночас, Закон "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) відповідно до норм Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із п. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
За змістом частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).
З оскаржуваного рішення судом встановлено, що згідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж позивача складає 29 років 7 місяців 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії.
До загального страхового стажу не зараховано період навчання за дипломом від 24.02.1989 НОМЕР_4 з 01.09.1983 по 21.02.1989, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи за трудовою книжкою від 29.10.1985 НОМЕР_2 з 14.10.1985 по 03.11.1985, з 10.02.1986 по 21.05.1986, з 20.10.1986 по 06.11.1986 та з 25.12.1986 по 12.05.1989. Запропоновано позивачу надати уточнюючу довідку про період навчання, форму навчання та довідку про перейменування навчального закладу.
З приводу цього суд зазначає наступне.
Поняття страховий стаж запроваджено Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набув чинності з 01.01.2004.
Періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", а після 01.01.2004 - Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004. Зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Оскільки трудові книжки позивача серії НОМЕР_2 від 29.10.1985, серії НОМЕР_5 від 18.09.1991 не містять запис про навчання, то стаж підлягає зарахуванню за відомостями диплома.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_4 , виданого 24.02.1989, ОСОБА_1 у 1983 році вступив до Харківського ордену Леніна авіаційного інституту ім. М.Є. Жуковського та у 1989 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю "авіаційні двигуни" та рішенням державної екзаменаційної комісії від 21.02.1989 йому була присвоєна кваліфікація "інженер-механік".
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 29.10.1985 містяться записи, які дійсно перетинаються з періодом навчання з 01.09.1983 по 21.02.1989.
Проте перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що рішення щодо призначення пенсії приймається пенсійним органом за наявності усіх документів про призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.
Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення позивачу пенсії чи їх уточнення відповідач мав можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб).
Відповідачем не надано жодних доказів виконання ним вимог положень статті 44 Закону №1058-IV та Порядку №22-1 щодо вчинення дій, спрямованих на отримання необхідних документів для з`ясування та перевірки спірних періодів від відповідних органів (осіб), в тому числі, перевірки періоду навчання позивача у Харківському ордену Леніна авіаційному інституті ім. М.Є. Жуковського відповідно до диплому від 24.02.1989 серії НОМЕР_4 .
Таким чином, суд доходить висновку про безпідставність неврахування періоду навчання позивача за дипломом від 24.02.1989 серії НОМЕР_4 з 01.09.1983 по 21.02.1989 при обчисленні позивачу загального страхового стажу.
Щодо відмови у призначенні пенсії з підстав не досягнення пенсійного віку, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось судом вище, відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, заява про призначення пенсії за віком подається не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (60 років).
На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком (09.01.2026), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повних 59 років 10 місяців та не досяг 60 років, що не дає права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, суд доходить висновку, що незважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області протиправно не зараховано до загального страхового стажу позивача спірний період навчання згідно диплому, позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, оскільки на момент звернення із відповідною заявою не досяг необхідного пенсійного віку - 60 років.
Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач 09.01.2026 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Орган, відповідальний за розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком від 09.01.2026 визначено за принципом екстериторіальності, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийнято рішення від 16.01.2026 №203040026438, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.
Таким чином, встановлені судом обставини при вирішенні спору свідчать про те, що подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком від 09.01.2026 розглянуто органом, визначеним за принципом екстериторіальності для розгляду відповідної заяви (Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області), та прийнято рішення за результатом її розгляду.
Позивачем зазначеного факту не спростовано.
В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Однак, позивачем не доведено допущення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправної бездіяльності відносно позивача.
Суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області в спірному випадку було визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 09.01.2026 та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення за результатом розгляду заяви позивача.
У той же час, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не було визначено за принципом екстериторіальності органом, уповноваженим на розгляд заяви позивача та, відповідно, не вчиняло та не повинно було вчиняти відповідних дій для розгляду такої заяви та прийняття рішення.
Відтак, судом не встановлено протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по відмові позивачу в призначенні пенсії за віком.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.