ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року	справа № 380/8307/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, Головне управління) із вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 14328,60 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,115, починаючи з 28.10.2025, та у розмірі 1,121, починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести починаючи з 28.10.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 14328,60 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,115 та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,115) та у зв`язку з цим здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у загальному порядку, встановленому цим Законом, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідачем було враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, у розмірі 14 328,60 грн. На його переконання, при проведенні щорічної індексації пенсії з 01.03.2025 та з 01.03.2026 відповідач був зобов`язаний застосувати коефіцієнти збільшення 1,115 та 1,121 саме до цього показника, проте натомість безпідставно застосував знижені коефіцієнти, передбачені підпунктом 6 пункту 2 постанов Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 та від 25.02.2026 № 236, унаслідок чого індексацію пенсії фактично не проведено. Крім того, позивач вважає протиправним запроваджений підзаконними актами окремий (обмежений, асигнувально залежний) режим виплати пенсій, перерахованих на виконання судових рішень, та просить зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії у загальному порядку, встановленому Законом.
Ухвалою судді від 04.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді від 11.05.2026 продовжено строк залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою судді від 25.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Відповідач зазначив, що пенсійне забезпечення позивача здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а механізм проведення індексації пенсій регламентовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 цього Закону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі – Порядок № 124). За доводами відповідача, згідно з пунктом 5 Порядку № 124 перерахунок проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), на відповідні коефіцієнти, визначені Урядом; при проведенні індексації пенсій, призначених у 2022 році, до показника середньої заробітної плати застосовуються знижені коефіцієнти збільшення – 1,046 з 01.03.2025 (підпункт 6 пункту 2 постанови № 209) та 1,061 з 01.03.2026 (підпункт 6 пункту 2 постанови № 236). Відповідач наголосив, що Порядок № 124 та зазначені постанови є чинними, прийняті Кабінетом Міністрів України у межах наданих йому законом повноважень, не визнані незаконними чи нечинними, а тому є обов`язковими для застосування пенсійним органом, який діє за спеціально-дозвільним типом правового регулювання. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (електронна пенсійна справа № 913220119638).
З 07.09.2001 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За заявою від 07.11.2022 № 2251 позивача з 07.11.2022 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу 35 років 0 місяців 7 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,35000).
Рішенням відповідача № 913220119638 від 11.12.2023 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі № 380/8868/23 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки (10846,37 грн).
Надалі рішенням відповідача № 913220119638 від 20.08.2025 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі № 380/2604/25 з 10.08.2024 проведено індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірах 1,197 та 1,0796. Після такого збільшення показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії позивача, становить 14 016,56 грн (10846,37 грн Ч 1,197 Ч 1,0796).
Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо проведення індексації пенсії з 01.03.2025 на коефіцієнт 1,115 та з 01.03.2026 на коефіцієнт 1,121 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії позивача.
Листом від 07.04.2026 № 1300-0903-8/53879 відповідач повідомив, що з 01.03.2025 індексацію пенсії позивача проведено на підставі підпункту 6 пункту 2 постанови № 209, а з 01.03.2026 пенсія не підлягає індексації на підставі постанови № 236, оскільки показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії позивача, перевищує величину, що утворюється внаслідок перерахунку згідно з постановою № 236.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі – Закон № 1058).
Відповідно до статті 5 Закону № 1058 виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною першою статті 27 Закону № 1058 визначено, що розмір пенсії за віком обчислюється за формулою П = Зп Ч Кс, де Зп – заробітна плата (дохід) застрахованої особи, з якої обчислюється пенсія, а Кс – коефіцієнт страхового стажу. Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою Зп = Зс Ч (Ск : К), де Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частина друга статті 42 Закону № 1058 передбачає, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону № 1058.
На виконання вимог статті 42 Закону № 1058 Кабінет Міністрів України постановою від 20.02.2019 № 124 затвердив Порядок № 124, пунктом 1 якого передбачено, що ним визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Пункти 2 і 3 Порядку № 124 визначають, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена відповідно до Закону № 1058, підпадає під дію цього Порядку.
Пункт 5 Порядку № 124, на який посилається відповідач, встановлює, що перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року (3 764,40 грн) на відповідний коефіцієнт. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати.
Ключовим питанням у цій частині спору є те, який саме показник середньої заробітної плати підлягає збільшенню на встановлені Кабінетом Міністрів України коефіцієнти індексації: той показник, який був фактично застосований при обчисленні пенсії позивача (14 016,56 грн, що утворився внаслідок індексації показника за 2019-2021 роки), чи умовний базовий показник станом на 01 жовтня 2017 року (3 764,40 грн), як стверджує відповідач.
Постановою від 16 квітня 2025 року у справі № 200/5836/24 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок щодо порядку індексації пенсій, призначених із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки.
Верховний Суд, аналізуючи положення частини другої статті 42 Закону № 1058 та Порядку № 124, дійшов висновку, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058 має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який був фактично застосований (враховувався) при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника станом на 01 жовтня 2017 року, оскільки положення Порядку № 124 у відповідній частині не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону № 1058.
Верховний Суд наголосив, що підхід Пенсійного фонду України, за яким для всіх пенсій (незалежно від року призначення та застосованого показника середньої заробітної плати) індексується лише усереднений показник станом на 01.10.2017 (3 764,40 грн), не відповідає меті та змісту статті 42 Закону № 1058 і призводить до необґрунтованого заниження розміру індексації для пенсій, обчислених із застосуванням вищих показників середньої заробітної плати.
При цьому Верховний Суд укотре наголосив, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи; такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
Згідно з частиною третьою статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відтак положення Порядку № 124 підлягають застосуванню виключно в частині, що не суперечить Закону № 1058, а під час перерахунку пенсії з метою її індексації має використовуватися той показник середньої заробітної плати, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача.
З огляду на наведене суд доходить висновку, що при проведенні індексації пенсії позивача з 01.03.2025 та з 01.03.2026 відповідач був зобов`язаний застосувати коефіцієнти збільшення саме до того показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії позивача, а не до умовного показника станом на 01.10.2017.
Щодо застосування знижених коефіцієнтів збільшення (підпункт 6 пункту 2 постанов № 209 та № 236).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 установлено, що з 01.03.2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,115 (пункт 1). Водночас підпунктом 6 пункту 2 цієї постанови для пенсій, призначених до 31.12.2024 включно та не підвищених згідно з пунктом 1, передбачено знижені коефіцієнти збільшення залежно від року призначення пенсії, зокрема 1,046 для пенсій, призначених у 2022 році. Аналогічний диференційований підхід відтворено у постанові Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236, пунктом 1 якої встановлено коефіцієнт 1,121, а підпунктом 6 пункту 2 – знижені (додаткові) коефіцієнти залежно від року призначення пенсії.
Таким чином, починаючи з 01.03.2025 Кабінет Міністрів України запровадив диференційований підхід до індексації пенсій, за яким пенсіонери, яким пенсія призначена раніше, отримують повний коефіцієнт збільшення, а пенсіонери, яким пенсія призначена у пізніші роки, – суттєво знижені коефіцієнти. Тобто чим пізніше призначено пенсію, тим менший коефіцієнт індексації застосовується.
Разом з тим частина друга статті 42 Закону № 1058 передбачає єдиний механізм індексації для всіх раніше призначених пенсій і не містить жодних положень, які б дозволяли Кабінету Міністрів України встановлювати різні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для пенсіонерів залежно від року призначення пенсії. Законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону № 1058, і не наділив Уряд правом диференціювати розмір коефіцієнта залежно від дати призначення пенсії.
Отже, положення підпунктів 6 пунктів 2 постанов № 209 та № 236 у частині встановлення знижених коефіцієнтів збільшення для пенсіонерів, яким пенсію призначено у пізніші роки, суперечать частині другій статті 42 Закону № 1058, прийняті поза межами повноважень, наданих Кабінету Міністрів України законодавцем, а також не узгоджуються зі статтею 22 Конституції України в частині недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав, оскільки зменшують коефіцієнт, на який збільшується пенсія при перерахунку.
Суд враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 у справі № 320/14123/25 підпункт 6 пункту 2 постанови № 209 визнано протиправним та нечинним. Аналогічних висновків дійшли і суди апеляційної інстанції в подібних спорах. У будь-якому разі, з огляду на частину третю статті 7 КАС України, наведені положення підпунктів 6 пунктів 2 постанов № 209 та № 236 не підлягають застосуванню судом як такі, що суперечать акту вищої юридичної сили – Закону № 1058, незалежно від того, чи є вони чинними на момент розгляду справи.
За таких обставин при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 та з 01.03.2026 підлягають застосуванню пункт 1 постанови № 209 та пункт 1 постанови № 236, якими встановлено повні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати у розмірах 1,115 та 1,121 відповідно, а не знижені коефіцієнти, передбачені підпунктами 6 пунктів 2 цих постанов.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак дії відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення його пенсії, на коефіцієнти 1,115 з 01.03.2025 та 1,121 з 01.03.2026 є протиправними, а позовні вимоги в частині визнання протиправними таких дій та зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок і виплату пенсії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому суд враховує визначений позивачем у позовній заяві період судового захисту з огляду на шестимісячний строк звернення до суду (частина друга статті 122 КАС України): перерахунок із застосуванням коефіцієнта 1,115 – з 28.10.2025, перерахунок із застосуванням коефіцієнта 1,121 – з 01.03.2026 (з урахуванням коефіцієнта 1,115). Оскільки кожен наступний перерахунок згідно з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника, відповідні коефіцієнти застосовуються послідовно та кумулятивно.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача проводити виплату пенсії у загальному порядку фінансування пенсій у солідарній системі, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Тому зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання цього рішення суду.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно. Суд встановив, що оскаржувані дії відповідача зазначеним критеріям не відповідають.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки позов задоволено, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2129,92 грн.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 в розмірі 14 328,60 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,115, починаючи з 28.10.2025, та у розмірі 1,121, починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) провести починаючи з 28.10.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 (за 2019-2021 роки) в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,115), з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) 2129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) грн 92 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.