ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року
м. Київ
справа № 686/13530/21
провадження № 51-245 км 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 ,
засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника
ОСОБА_6 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12020240000000532, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Красилів Хмельницької області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 325 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
м. Красилів Хмельницької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_3 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 325 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 325 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченими.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів. 
Вироком Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року вказаний вирок скасовано, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 325 КК України, та призначено покарання у виді штрафу: 
ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 325 КК України у розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень; за ч. 1 ст. 382 КК України у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі
2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить
34 000 гривень;
ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 325 КК України у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень; за ч. 1 ст. 382 КК України у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42 500 гривень.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку апеляційного суду, ОСОБА_7 , відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань являється засновником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Браво», на якого відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, як на власника об`єкта нерухомого майна, покладено обов`язок забезпечення пожежної безпеки у приміщеннях за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А, які належать ТОВ «Браво» на праві власності, а ОСОБА_8 , відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, являється керівником ТОВ «Браво» і відповідно до п. 7.9 пп. 1, 2 статуту вказаного товариства від 28.01.2019 здійснює управління поточною діяльністю підприємства, до компетенції якого відноситься вирішення усіх питань, пов`язаних з управлінням поточною його діяльністю, та на якого, відповідно до ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, як на директора (керівника) суб`єкта господарювання, покладено обов`язок забезпечення пожежної безпеки ТОВ «Браво».
06 липня 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом винесено рішення за позовом ГУ ДСНС у Хмельницькій області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом повного зупинення експлуатації будівлі ТОВ «Браво» за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1-А, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті ГУ ДСНС у Хмельницькій області № 33 від 13.02.2020, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).
16 жовтня 2020 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, котрий проводився на підставі заяви директора ТОВ «Браво» ОСОБА_8 , ГУ ДСНС у Хмельницькій області складено акт № 134, відповідно до якого товариством не усунуто
23 порушення вимог законодавства, зазначених в акті № 33 від 13.02.2020.
28 грудня 2020 року Сьомим апеляційним адміністративним судом винесено постанову про залишення без задоволення скарги ТОВ «Браво» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом повного зупинення експлуатації будівлі ТОВ «Браво» до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Незважаючи на викладене, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою безперервного отримання прибутку від діяльності підприємства, маючи реальну можливість усунути порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, продовжували здійснювати експлуатацію будівлі ТОВ «Браво» за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1-А, з порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті
ГУ ДСНС у Хмельницькій області № 134, ставлячи під загрозу найвищу соціальну цінність - життя і здоров`я людини.
Крім цього, ТОВ «Браво» та ПП «Синдикат» здійснюють діяльність по реалізації товарів та наданні послуг населенню за адресою: м. Хмельницький,
вул. Свободи, 1А. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань,
ОСОБА_7 являється засновником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером), а ОСОБА_8 - керівником вищеназваних підприємств.
Відповідно до п. 7.9. пп. 1, 2 статуту ТОВ «Браво» від 28.01.2019 ОСОБА_8 здійснює управління поточною діяльністю підприємства та до його компетенції відноситься вирішення усіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства.
Відповідно до п. 9.3.1. та п. 9.3.3. статуту ПП «Синдикат» від 13.09.2019 ОСОБА_8 вирішує усі питання діяльності підприємства, крім тих, які віднесено до виключної компетенції власника, має право без довіреності здійснювати дії від імені підприємства, затверджувати Правила внутрішнього трудового розпорядку, приймати та звільняти працівників, вчиняти правочини та чинити юридичні дії від імені підприємства, давати доручення, відкривати та використовувати рахунки в установах банків, вирішувати інші питання в межах прав наданих йому Статутом підприємства.
Згідно п. 5.4.2. та п. 5.4.3. статуту ПП «Синдикат» від 13.09.2019 підприємство зобов`язане забезпечувати санітарно-гігієнічні норми і вимоги щодо захисту здоров`я працівників та населення і споживачів продукції, та використовувати інші обов`язки, що передбачені чинним законодавством України
Відповідно до п. 5.2.1. та п. 5.2.7. статуту ПП «Синдикат» власник підприємства зобов`язаний додержуватися статуту Підприємства та нести інші обов`язки, що передбачені чинним в Україні законодавством.
Згідно п. 1.2. статуту ТОВ «Браво» від 28.01.2019 товариство у своїй діяльності керується чинним законодавством України, цим статутом, а також внутрішніми правилами, регламентами та іншими локальними актами товариства.
Відповідно до п. 4.1. статуту ТОВ «Браво» товариство створюється з метою задоволення потреб суспільства у товарах та послугах, а також отримання прибутку шляхом здійснення торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності. Згідно п. 4.1. статуту ПП «Синдикат» підприємство створюється з метою задоволення потреб суспільства у товарах та послугах, а також отримання прибутку шляхом здійснення торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, здійснення зовнішньоекономічної діяльності.
Зокрема, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» власники, а також керівники та інші посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності зобов`язані в межах своїх повноважень сприяти медичним працівникам у здійсненні заходів щодо захисту населення від інфекційних хвороб.
Згідно ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» у процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» власники та керівники будинків відпочинку, пансіонатів, туристських баз, інших підприємств, установ і організацій, діяльність яких пов`язана з організацією відпочинку населення, зобов`язані створити здорові і безпечні умови для відпочинку, фізкультурно-оздоровчих занять, додержувати законодавства про охорону здоров`я і санітарно-гігієнічних норм, забезпечити можливість надання особам, які відпочивають, необхідної медичної допомоги.
Наказом МОЗ № 133 «Про затвердження Переліку особливо небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб», COVID-19 віднесено до особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, під пунктом 39 розділу «Особливо небезпечні інфекційні хвороби».
Відповідно до відомостей, наданих ГУ ДПС у Хмельницькій області щодо об`єктів оподаткування за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А, ТОВ «Браво» провадить свою діяльність через «Спортивно-оздоровчий комплекс», «Тренажерний зал», а ПП «Синдикат» - через «Бар 1», «Бар 2», «Бар 3».
Так, в період часу з 01.08.2020 по 06.05.2021 ТОВ «Браво» здійснювало діяльність, спрямовану на задоволення потреб суспільства у товарах та послугах, а також отримання прибутку шляхом здійснення торговельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг за адресою: м. Хмельницький,
вул. Свободи, 1А, з порушенням заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, передбачених постановою КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2» та постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби
COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2», а саме:
- п. 10 п.п. 1 та п. 15 п.п. 6 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 відповідно у періоди часу: з 01.08.2020 по 19.12.2020 та з 14.11.2020 по 30.11.2020;
- п. 2 п.п. 1, п. 3 п.п. 1 та п. 35 п.п. 6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 відповідно у періоди часу з 19.12.2020 по 23.02.2021, з 24.02.2021 по 06.05.2021 та 09.04.2021 по 06.05.2021.
Крім цього, в період часу з 24.08.2020 по 06.05.2021 ПП «Синдикат» здійснювало діяльність, спрямовану на задоволення потреб суспільства у товарах та послугах, а також отримання прибутку шляхом здійснення торгівельної та посередницької діяльності, виконання робіт та надання послуг, за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А, з порушенням заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, передбачених постановою КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2» та постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2», а саме:
- п. 12 п.п. 3; п. 11 п.п. 3, 5; п. 15 п.п. 5; п. 10 п.п. 10, 11 та п. 15 п.п. 3 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 відповідно у періоди часу з 24.08.2020 по 13.09.2020, з 14.09.2020 по 01.11.2020, з 19.10.2020 по 01.11.2020, з 02.11.2020 по 18.12.2020 та з 14.11.2020 по 30.11.2020;
- п. 2 п.п. 11, 12; п. 3 п.п. 1, 3; п. 3 п.п. 9, 10 та п. 35 п.п. 1, 3 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 відповідно у періоди часу з 19.12.2020 по 23.02.2021, з 08.01.2021 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 06.05.2021 та з 09.04.2021 по 06.05.2021.
Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», останній на основі та на виконання Конституції і Законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, нехтуючи загальнодержавними нормами, тим самим ставлячи під загрозу найвищу соціальну цінність - життя і здоров`я людини, з метою безперервного отримання прибутку від діяльності підприємства, ігноруючи свої обов`язки, визначені чинним законодавством України, ОСОБА_7 , як власник, а ОСОБА_8 , як керівник ТОВ «Браво» і ПП «Синдикат», допустили порушення на вказаних підприємствах норм та правил, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.
Вказані протиправні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завідомо могли спричинити поширення особливо небезпечної інфекційної хвороби COVID-19.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, у обвинуваченні за ч. 1 ст. 382 КК України не вказано точний час чи періоди експлуатації будівлі, та в чому саме полягала її експлуатація. Разом з цим, апеляційний суд не взяв до уваги доводів сторони захисту про те, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду від 06 липня 2020 року на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не покладено жодних обов`язків щодо виконання вказаного рішення, та в обґрунтування безпідставно вказано, що невиконання судового акта є бездіяльністю, яка означає незастосування особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо на цю особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт. Крім цього, відповідно до обвинувачення, до відповідальності за невиконання вказаного рішення суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 притягують не як службових осіб ТОВ «Браво», а як фізичних осіб, причому в резолютивній частині рішення не вказується юридична чи фізична особа, на яку покладаються конкретно визначені зобов`язання. 
Двояко апеляційний суд у вироку визначає дату вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки вказується про винесення постанови 28.12.2020 Сьомим адміністративним судом про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «Браво», констатуючи таким чином, що лише 29.12.2020 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду набрало законної сили і лише з цієї дати у певних юридичних чи фізичних осіб виникає обов`язок щодо його виконання. Разом з тим, в іншій частині вироку вказується, що вина обвинувачених підтверджується протоколом огляду від 16.11.2020.
Таким чином, у разі вчинення дій 16.11.2020, апеляційним судом безпідставно не застосовано положення ст. 49 КК України, оскільки 17.11.2025 минув 5-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.
Також, вказаний суд не взяв до уваги той факт, що пункти 2-9, 101-14 постанови Кабінету Міністрів України, умисне невиконання яких ставиться в вину обвинуваченим, були виключені на підставі Постанови КМ № 1100 від 11.11.2020, а пункти 10 та 15 втратили чинність на підставі Постанови КМ № 1236 від 09.12.2020. Таким чином, до повідомлення про підозру ці діяння були декриміналізовані, тобто - відбулося виведення цих діянь (вчинків, дій) зі сфери кримінальної відповідальності, а підпункт 1 пункту 3 виключено на підставі Постанови КМ № 611 від 16.06.2021.
Не звернув уваги суд апеляційної інстанції і на ту обставину, що в обвинуваченні не вказано конкретно ким, в який час і яку діяльність, зокрема, торгівельну, посередницьку, по виконанню робіт, наданню послуг здійснено з порушенням протиепідеміологічних заходів, при тому, що згідно висунутого обвинувачення ТОВ «Браво» провадить свою діяльність через «Спортивно-оздоровчий комплекс», «Тренажерний зал», а ПП «Синдикат» через «Бар 1», «Бар 2», «Бар 3», які мають свій графік роботи, найманих працівників, керівництво, тощо.
Суд першої інстанції, вказуючи на неконкретність обвинувачення, зазначив, що відповідно до висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 325 КК України ТОВ «Браво» та ПП «Синдикат» здійснюють діяльність по реалізації товарів та надають послуги населенню за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А, при цьому зазначено, які саме норми закону порушили дані юридичні особи, однак у вироку апеляційного суду не вказано, які саме норми закону при цьому порушили обвинувачені.
Також, визнаючи винуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 325 КК України, суд апеляційної інстанції не врахував, що вказане кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня його вчинення минули три роки, тому на підставі п. 1. ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягало закриттю.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджені  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу підтримали. 
Прокурор вважала, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України.
Тобто, апеляційний суд повинен перевірити і проаналізувати доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у кримінальному провадженні матеріалами та надати на них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. Формальний апеляційний перегляд є несумісним із закріпленими у статтях 2, 7 КПК України завданнями та загальними засадами кримінального провадження.
Натомість, як слідує з оскаржуваного вироку апеляційного суду, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, вказаний суд наведених вимог закону не дотримався, оскільки належним чином не перевірив усіх доводів скарги, не провів ретельного аналізу й оцінки обставин, на які посилався апелянт.
Стаття 382 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання). Саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06 липня 2020 року Хмельницьким окружним адміністративним судом винесено рішення за позовом
ГУ ДСНС у Хмельницькій області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом повного зупинення експлуатації будівлі ТОВ «Браво» за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 1А, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті ГУ ДСНС у Хмельницькій області № 33 від 13.02.2020, складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, про що зазначено у резолютивній частині рішення адміністративного суду від 06.07.2020. 
Зважаючи на те, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2020 апеляційну скаргу було залишено без задоволення, зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили в день прийняття постанови судом апеляційної інстанції та згідно зі ст. 370 КАС є обов`язковим до виконання. При цьому резолютивна частина рішення окружного адміністративного суду від 06.07.2020 не містить вказівки щодо його негайного виконання.
Однак, як слідує із вироку апеляційного суду, у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено про невиконання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рішення суду від 06.07.2020, з посиланням на акт № 134 від 16 жовтня 2020 року складений ГУ ДСНС у Хмельницькій області за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, відповідно до якого ТОВ «Браво» не усунуто 23 порушення вимог законодавства, зазначених в акті № 33 від 13.02.2020.
Також відповідно до постанови від 25.01.2021 державного виконавця ОСОБА_9 , виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 560/1476/20, виданого 18.01.2021 Хмельницьким окружним адміністративним судом, про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом повного зупинення експлуатації будівлі ТОВ «Браво» до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених у акті Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області № 33 від 13.02.2020, складеному за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю), закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, однак суд апеляційної інстанції, визнаючи доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 382 КК України, вказаним обставинам належної оцінки не надав.
Крім цього, визнаючи винуватими  ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 325 КК України, апеляційний суд у вироку вказав на порушення правил та норм, встановлених з метою запобігання епідемічним та іншим інфекційним захворюванням і боротьби з ними, що завідомо могло спричинити поширення цих захворювань:
- ТОВ «Браво» в період часу з 01.08.2020 по 06.05.2021, а саме: п. 10 п.п. 1 та п. 15 п.п. 6 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 відповідно у періоди часу: з 01.08.2020 по 19.12.2020 та з 14.11.2020 по 30.11.2020, а також п. 2 п.п. 1, п. 3 п.п. 1 та п. 35 п.п. 6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 відповідно у періоди часу: з 19.12.2020 по 23.02.2021, з 24.02.2021 по 06.05.2021 та 09.04.2021 по 06.05.2021;
- ПП «Синдикат» в період часу з 24.08.2020 по 06.05.2021, а саме: п. 12 п.п. 3; п. 11 п.п. 3, 5; п. 15 п.п. 5; п. 10 п.п. 10, 11 та п. 15 п.п. 3 постанови КМУ від 22.07.2020
№ 641 відповідно у періоди часу з 24.08.2020 по 13.09.2020, з 14.09.2020 по 01.11.2020, з 19.10.2020 по 01.11.2020, з 02.11.2020 по 18.12.2020 та з 14.11.2020 по 30.11.2020, а також п. 2 п.п. 11, 12; п. 3 п.п. 1, 3; п. 3 п.п. 9, 10 та п. 35 п.п. 1, 3 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 відповідно у періоди часу з 19.12.2020 по 23.02.2021, з 08.01.2021 по 25.01.2021, з 24.02.2021 по 06.05.2021 та з 09.04.2021 по 06.05.2021.
Разом з тим, є слушними доводи касаційної скарги сторони захисту про те, що пункти 10-12 та 15 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641, а також пункти 2, 3 та 35 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 у періоди інкримінованого кримінального правопорушення з 01.08.2020 по 06.05.2021 та з 24.08.2020 по 06.05.2021 були виключені або втратили чинність.
Зокрема, апеляційним судом залишено поза увагою те, що п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 втратив чинність на підставі постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020; п. 15 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 втратив чинність на підставі постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020; п. 2 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 в редакції постанови КМУ № 104 від 17.02.2021 набирав чинності з 24.02.2021; п. 12 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 виключено на підставі постанови КМУ
№ 1100 від 11.11.2020; п. 11 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 виключено на підставі постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020; п.п. 1, 3 п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 виключено на підставі постанови КМУ № 611 від 16.06.2021;
п.п. 9, 10 п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 виключено на підставі постанови КМУ № 583 від 02.06.2021.
Таким чином, в порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, суд апеляційної інстанції не надав оцінки сукупності всіх доказів по даному кримінальному провадженню та відповідно дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 325 та ч. 1 ст. 382 КК України. 
Натомість, колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що на час ухвалення апеляційним судом оскаржуваного вироку закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 325 КК України, оскільки вказане кримінальне правопорушення відповідно до ч. 4 ст. 12 цього Кодексу належить до нетяжких злочинів, тому відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України вказаний строк складає 5 років, а не 3 роки, як вважає сторона захисту.
За наявності вказаних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Суд не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційної скарги, оскільки оцінка таким доводам може бути надана лише після усунення зазначених порушень.
За таких обставин вирок апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки його ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому на підставі пунктів 1, 2
ч. 1 ст. 438 КПК України вказаний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, в ході якого необхідно в повній мірі врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3